Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" березня 2014 р.
Справа № 906/1905/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гринько О.А. - довір. №14-31
від 30.01.2013;

від відповідача: Боголюб А.В. - довір. б/н
від 17.07.2013

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (м.Київ)

до Комунального підприємства
"Бердичівтеплоенерго" (м.Бердичів
Житомирська область)

про стягнення 1377466,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Cтрок розгляду спору було продовжено
згідно ч.3 ст.69 ГПК України.

У відповідності до ст.77 ГПК України, в
судовому засіданні 06.02.2014 було
оголошено перерву до 11:00 04.03.2014.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 1377466,52грн
заборгованості, з яких: 553717,64грн
основного боргу, 283638,78грн пені, 449152,72грн
7% штрафу, 16942,03грн інфляційних та
74015,35грн 3% річних.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що
відповідач, всупереч п.6.1 договору
№14/2348/11 на купівлю-продаж природного
газу від 30.09.2011, несвоєчасно та не в
повному обсязі сплатив вартість
переданого природного газу за жовтень
2011 року, жовтень - грудень 2012 року,
внаслідок чого КП
"Бердичівтеплоенерго" було нараховано
553717,64грн боргу та штрафні санкції у
відповідності до п.7.2 договору,
інфляційні та 3% річних, згідно ч.2 ст.625
ЦК України.

04.03.2014 на адресу суду факсимільним
зв'язком від відповідача надійшли
наступні документи: баланс КП
"Бердичівтеплоенерго" станом на 01.01.2013
та звіт про фінансові результати КП
"Бердичівтеплоенерго" за 2012 рік
(а.с.120-124).

Представник позивача позов підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача
заборгованість у сумі основного боргу
553717,64грн визнав, однак проти
нарахованих позивачем до стягнення 7%
штрафу за період жовтень, листопад,
грудень 2012 року заперечив. Просив
зменшити розмір пені за грудень 2012 року
до 10% та застосувати до інших вимог
позивача положення ч.1 п.2 ст.258, п.5 ст.261,
п.4 ст.267 ЦК України у зв'язку зі спливом
строку позовної давності, про що вказав
у відзиві на позовну заяву №40 від 13.01.2014
(а.с.64-66). В усному порядку представник
відповідача пояснив, що причиною не
повного проведення розрахунків є
збиткова діяльність підприємства,
спричинена особливостями його
фінансування та діяльності. Також
зазначив, що ні позивачу, ні іншим
учасникам господарських відносин КП
"Бердичівтеплоенерго" збитків
внаслідок несвоєчасної сплати коштів
не завдало, оскільки фактично
підприємством оплачено 92,68% усієї суми
боргу по договору №14/2348/11 на
купівлю-продаж природного газу від
30.09.2011.

Представник позивача стосовно
клопотання відповідача про
застосування позовної давності
заперечив з підстав, викладених у
запереченнях на відзив від 05.02.2014
(а.с.105-113). Зокрема вказав, що обставини,
на які посилається відповідач як на
підставу свого клопотання про
зменшення розміру пені є недоведеними;
що загальна сума заявлених пені, 3%
річних та інфляційних не компенсує
повністю збитки від сплати відсотків
за комерційними кредитами позивача,
отриманих внаслідок несвоєчасного
проведення розрахунків за спожитий газ
і є єдиним джерелом часткової
компенсації понесених Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" втрат.

В судовому засіданні судом оглядалися
матеріали господарської справи
№21/5007/881/12 за позовом Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства
"Бердичівтеплоенерго" про стягнення
454202,18грн, частина копій яких була
долучена судом до матеріалів справи
(а.с.126-129).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, господарський суд
встановив наступне.

Відповідно до умов укладеного 30.09.11р.
між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(продавець/позивач) та Комунальним
підприємством "Бердичівтеплоенерго"
(покупець/відповідач) договору №14/2348/11
на купівлю-продаж природного газу з
додатковими угодами до нього (далі -
договір, а.с.9-16), продавець зобов'язався
передати у власність покупцю у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД , ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", далі - газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається н а с е л е н н я м та
релігійним організаціям, а покупець
зобов'язався приймати та оплачувати
газ на умовах цього Договору (п.1.1).

Пунктом 3.3 договору сторони встановили,
що приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показників комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно п.3.4 договору, вищевказаний Акт
приймання-передачі є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили,
що ціна за 1000,0 куб.м природного газу
становить 1091,00грн з урахуванням збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м природного газу - 1091,00грн,
крім того ПДВ - 20%, всього ПДВ - 1309,20грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

Додатковими угодами №№1,2 від 11.10.2011 та
01.08.2012 (а.с.15-16) до договору на
купівлю-продаж природного газу №14/2348/11
від 30.09.2011, на підставі Закону України
від 20.09.2011 №3741-VI "Про внесення змін до
розділу ХХ Податкового кодексу України
щодо застосування нульової ставки з
податку на додану вартість" та Закону
України від 24.05.2012 №4834-VI "Про внесення
змін до Податкового кодексу України
щодо удосконалення деяких податкових
норм", сторони внесли зміни до п.п.5.2,2.1
договору на купівлю-продаж природного
газу, збільшивши обсяги поставки газу
та ввівши податок на послуги з
транспортування газу за ставкою 20%.

Судом встановлено, що на виконання умов
договору №14/2348/11 від 30.09.2011 в жовтні 2011
року, а також жовтні-грудні 2012 року НАК
"Нафтогаз України" поставлено
відповідачу природний газ в об'ємі
5778,206тис.куб.м на загальну суму
7564827,28грн, що підтверджується
підписаними та скріпленими печатками
сторін актами приймання - передачі
природного газу від 31.10.2011, від 27.11.2012,
від 30.11.2012 та від 31.12.2012 (а.с.17-20). Дані
акти є достатнім і належним доказом
передачі газу, оскільки передбачені
умовами п.3.4 договору №14/2348/11 від 30.09.2011.

Як вбачається з матеріалів справи
(а.с.21-24), відповідач, всупереч ст.ст.525, 526
ЦК України та ст.193 ГК України,
неналежним чином виконав свої
зобов'язання по оплаті отриманого
природного газу, а саме остаточний
розрахунок за газ, переданий у жовтні
2011 року було здійснено відповідачем
31.01.2013, за переданий у жовтні 2012 - 21.12.2012,
за переданий у листопаді 2012 року -
26.02.2013, а зобов'язання по оплаті
отриманого природного газу у грудні 2012
року відповідач виконав частково на
суму 2856383,09 грн.

Згідно ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Враховуючи зазначене, сума боргу
відповідача перед позивачем по оплаті
за отриманий у грудні 2012 року природний
газ станом на день розгляду справи в
суді становить 553717,64грн та не
заперечується відповідачем у відзиві
на позовну заяву №40 від 13.01.2014.

Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в
частині стягнення 553717,64грн основного
боргу є обґрунтованими та такими, що
підтверджені матеріалами справи, тому
підлягають задоволенню.

Що стосується нарахованих позивачем
283638,78грн пені та 449152,72грн 7% штрафу за
порушення відповідачем своїх
зобов'язань по оплаті переданого
природного газу у жовтні - грудні 2012
року, слід зазначити наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч.2
ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України).

Зі змісту ст.610 Цивільного кодексу
України випливає, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем строків
оплати за переданий природний газ, є
порушенням зобов'язання, що відповідно
до ст.611 Цивільного кодексу України
тягне за собою правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплату неустойки.

Реченням другим пункту 7.2 договору
встановлено, що у разі невиконання
покупцем пункту 6.1. умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Перевіривши правильність нарахування
пені за визначений позивачем період,
судом встановлено, що позивачем
безпідставно в період часу, за який
здійснюються відповідні нарахування,
включено день фактичної сплати суми
заборгованості (п.1.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.2013 №14).
Також у зв'язку з наявністю клопотання
відповідача про застосування позовної
давності (а.с.64-66) та відповідно до норм
п.1 ч.2 ст.258, ч.5 ст.261, ч.4 ст.267 ЦК України
обґрунтованим є нарахування пені
виключно в межах строку позовної
давності встановленої у один рік.
Оскільки зі штампу на конверті
вбачається, що позовна заява була
направлена до суду 19.12.2013, звідси
нарахування пені за несвоєчасне
виконання відповідачем грошового
зобов'язання по сплаті заборгованості
за жовтень та листопад 2012 року повинно
бути здійснено в межах строку позовної
давності з 20.12.2012.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку що розмір обґрунтовано
заявленої до стягнення пені складає
268715,02грн. Отже, у стягнені з відповідача
14923,76грн пені слід відмовити за
безпідставністю.

Водночас, суд зазначає, що позовна
давність підлягає застосуванню і до
вимог позивача про стягнення з
відповідача 80457,29грн - 7% штрафу за
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань по оплаті газу,
переданого у жовтні 2012 року, оскільки
право на нарахування цієї неустойки у
позивача виникло 14.12.2012, а тому позовна
давність до вказаної вимоги спливла
14.12.2013. Таким чином, вимоги щодо
стягнення з відповідача 7% штрафу є
обґрунтованими на суму 368695,43грн,
розрахованих на суму зобов'язань по
оплаті переданого природного газу у
листопаді - грудні 2012 року. В стягненні
80457,29грн - 7% штрафу слід відмовити.

Поряд з тим, враховуючи клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
та штрафу (а.с.64-66), яке міститься у
відзиві на позовну заяву №49 від 13.01.2014,
та яке обґрунтоване збитковістю
підприємства, неможливістю
нарахування неустойки населенню, а
також у зв'язку з тим, що органами,
уповноваженими встановлювати тарифи
для опалення та підігріву води для
населення в м.Бердичеві, відповідні
тарифи затверджено у меншому розмірі,
ніж економічно обґрунтовані, при цьому
підприємству вчасно не відшкодовано
різницю в тарифах, слід зазначити
наступне.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право у виняткових випадках
зменшувати розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Вирішуючи, в тому й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, яка
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо (п.
3.17.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін з метою дотримання балансу
інтересів сторін та з урахуванням
засад справедливості, добросовісності
та розумності, як складових елементів
загального конституційного принципу
верховенства права.

Так, наданими до справи документами
підтверджено викладені у відзиві №40
від 13.01.2014 обставини. Зокрема,
збитковість діяльності підприємства
вбачається зі звіту про фінансові
результати КП "Бердичівтеплоенерго" за
2012 рік, балансу станом на 01.01.2013, звіту
про фінансові результати та балансу
підприємства за 9 місяців 2013 року
(а.с.67-68,120-124). На підтвердження
існування заборгованості у зв'язку з
несвоєчасним відшкодуванням різниці в
тарифах, відповідачем також надано
наказ Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України №545
від 29.07.2013 про включення КП
"Бердичівтеплоенерго" до Переліку
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які прийняли рішення про
участь у процедурі погашення
заборгованості (а.с.70).

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи
специфіку діяльності відповідача, його
важливе соціальне значення, те, що
вказана заборгованість виникла
внаслідок невідповідності тарифів з
теплопостачання економічно
обґрунтованим; що згідно з актами
приймання-передачі природного газу у
жовтні - грудні 2012 року (а.с.18-20) кінцевим
споживачем послуг, для забезпечення
надання яких було передано природний
газ, визначено населення, якому
відповідач, згідно з законодавством, не
має можливості нараховувати штрафні
санкції за несвоєчасне проведення
розрахунків; що за переданий у жовтні
2012 року природний газ відповідач
розрахувався 21.12.2012, у листопаді 2012 року
- 26.02.2013, а залишок несплачених коштів за
договором №14/2348/11 на купівлю-продаж
природного газу від 30.09.2011 склав 7,32%; що
позивачем не доведено факту завдання
йому чи іншим учасникам господарських
відносин збитків, враховуючи, що
позивачем до стягнення з відповідача,
крім пені, заявлено також втрати від
інфляції та 3% річних, господарський
суд, керуючись п.3 ч.1 ст.83 ГПК України,
вважає за необхідне зменшити розмір
пені до 134357,51грн та штрафу до 224576,35грн.

Що стосується нарахованих та заявлених
до стягнення позивачем на свою користь
з відповідача інфляційних та 3% річних,
господарський суд враховує, що за ч.2
ст.625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи розрахунку (а.с.27-29), позивач
просить стягнути з відповідача 16942,03грн
інфляційних та 74015,35грн 3% річних,
нарахованих на суму боргу за переданий
природний газ у жовтні 2011 року, жовтні -
грудні 2012 року.

Розглядаючи питання про
обґрунтованість вимог позивача щодо
нарахування і стягнення на свою
користь з відповідача 3% річних у сумі
74015,35грн за періоди з 06.07.2012 по 31.01.2013, з
15.11.2012 по 21.12.2012, з 15.12.2012 по 26.02.2012 та з
15.01.2013 по 20.11.2013, суд вважає, що
правомірно заявленою є їх сума у
розмірі 73526,05грн. При перевірці
наданого позивачем розрахунку річних
судом було встановлено, що позивачем
невірно визначено період нарахування
річних, з огляду на те, що день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період часу, за який
здійснюється нарахування. Тому у
стягненні з відповідача 489,30грн 3%
річних слід відмовити за
безпідставністю.

Перевіривши проведені позивачем
нарахування інфляційних,
господарський суд зазначає, що Індекс
інфляції (індекс споживчих цін) - це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому, прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки. Розрахунки індексу
інфляції за квартал, період з початку
року і т.п. проводяться "ланцюговим"
методом, тобто шляхом множення
місячних (квартальних і т.д.) індексів
(наказ Держкомстату "Про затвердження
Методики розрахунку базового індексу
споживчих цін" від 27.07.2007 №265 ).

Тобто індекс інфляції розраховується
за кожен місяць окремо виходячи з
сукупного періоду прострочення
заборгованості за весь період її
існування, включаючи й періоди часу, в
які індекс інфляції становив менше
одиниці (тобто мала місце дефляція).

Однак всупереч вище вказаному, позивач
безпідставно просить стягнути з
відповідача 387,70грн втрат від інфляції
за вересень 2012 року, нарахованих на
суму боргу за переданий природний газ у
жовтні 2011 року, порушуючи методику щодо
нарахування інфляційних виходячи з
сукупного періоду прострочення та
залишаючи поза увагою той факт, що
рішенням господарського суду
Житомирської області від 10.09.2012 у
справі № 21/5007/881/12 було задоволено
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
та стягнено з Комунального
підприємства "Бердичівтеплоенерго", в
т.ч. 1483,76 грн інфляційних, розрахованих
за листопад-грудень 2011 року (а.с.126-133). За
таких обставин, у стягненні 387,70грн
інфляційних слід відмовити.

Також позивачем неправомірно
обраховано інфляційні за грудень 2012 та
січень місяць 2013 року на суму
зобов'язань за переданий у листопаді 2012
року газ у розмірі 1856986,29грн, з огляду на
положення абз.3 п.3.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.2013 №14. Так,
позивачем нараховано інфляційні за
грудень місяць 2012 року на суму боргу
1856986,29грн, за січень 2013 - на суму
1860690,88грн, що є неправомірним, оскільки
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений. Станом на 31.12.2012 розмір
боргу відповідача за зобов'язаннями по
оплаті поставленого газу на суму
1856986,29грн складав 1856976,91грн, станом на
31.01.2013 - 315845,91грн. Саме виходячи із
розмірів вище названих сум мала
розраховувати інфляція за спірні
періоди 2012-2013 років. Відтак інфляційні
за грудень 2012 року складають 3713,95грн, а
за січень 2013 року - 631,69грн. У стягненні
3089,71грн інфляційних слід відмовити.

Що стосується інфляційних нарахувань
за зобов'язаннями жовтня та грудня 2012
року, то їх суми позивачем нараховано
обґрунтовано у сумарному розмірі
9118,98грн.

Відповідно до статей 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
і іншими учасниками процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, заявленими
відповідно до чинного законодавства і
укладеного договору та такими, що
підлягають частковому задоволенню на
суму 999642,17грн, з яких: 553717,64грн
основного боргу, 134357,51грн пені, 224576,35грн
7% штрафу, 73526,05грн 3% річних та 13464,62грн
інфляційних. В стягненні 149281,27грн пені,
224576,37грн 7% штрафу, 489,30грн 3% річних та
3477,41грн інфляційних слід відмовити..

Судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру
правомірно заявлених позовних вимог.
Тобто судом враховано, що у разі коли
господарський суд на підставі п.3 ст.83
ГПК України зменшує розмір пені,
витрати позивача, пов'язані зі сплатою
судового збору, відшкодовуються за
рахунок відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Керуючись ст.ст.33,34,49,69,77,82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені до 134357,51грн.

3. Зменшити розмір штрафу до 224576,35грн.

4. Стягнути з Комунального підприємства
"Бердичівтеплоенерго" (13312, Житомирська
обл., м. Бердичів, вул. Шевченка, буд.23,
ідентифікаційний код 32794899)

на користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ,
Шевченківський р-н.,
вул.Б.Хмельницького, буд.6,
ідентифікаційний код 20077720):

- 553717,64грн основного боргу;

-134357,51грн пені;

- 224576,35грн 7% штрафу;

- 73526,05грн 3% річних;

- 13464,62грн інфляційних втрат;

- 25562,38грн судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.03.14

Суддя
Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу - рек. з повід.