ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.
Справа № 923/128/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Клепай З.В. при секретарі
Степановій О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Форсаж-Газ",
м.Донецьк

до Дочірнього підприємства
"Слобожанське" товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Славія",
м.Херсон

про стягнення 430 000 грн. 00коп.

за участі представників сторін:

від позивача - Пшеніцина С.В.,
представник, дов. від 24.01.2014р.

від відповідача - Мироненко К.Б.,
представник, дов. від 21.02.2014р.

Позивач звернувся з позовом, в якому
просить стягнути з дочірнього
підприємства "Слобожанське" товариства
з обмеженою відповідальністю
Агрофірми "Славія" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю „Форсаж-Газ",
м.Донецьк, заборгованість в сумі 430 000,00
грн. та суму відшкодування витрат по
сплаті судового збору у розмірі 8600грн.
і 1827,00грн. (за заявою про забезпечення
позову).

Відповідач проти позову заперечує на
тій підставі, що позов заявлений за
межами строків позовної давності, та
подав заяву про застосування строків
позовної давності.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Між позивачем - товариством з обмеженою
відповідальністю "Форсаж-Газ" та
відповідачем - дочірнім підприємством
"Слобожанське" товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірми "Славія"
укладено договори позики: № 27-12/2010 від
27.12.2010 р., за яким сума позики складає 150
000,00грн, дата повернення позики (п. 4.2.) -
31.01.2011 р.; № 31-01/2011 від 31.01.2011 р., за яким
сума позики складає 80 000 грн., дата
повернення позики (п. 4.2) - 28.02.2011 р.; № б/н
від 05.02.2011 р., за яким сума позики
складає 50 000,00грн., дата повернення
позики (п. 4.2.) - 31.03.2011 р.

За умовами зазначених договорів
товариство з обмеженою
відповідальністю "Форсаж-Газ"
перерахувало дочірньому підприємству
"Слобожанське" товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірми "Славія"
позику у сумі 280 000,00 грн. платіжними
дорученнями: №434 від 29.12.2010 р. на
суму 150 000,00грн., № 25 від 31.01.2011 р. на суму
80000,00грн., № 33 від 10.02.2011р. на суму 50
000,00грн., а відповідач прийняв ці коші,
тобто позивач виконав взяті на себе
зобов'язання за укладеними договорами.

Відповідно до п.4.2. розділу 4 зазначених
договорів відповідач зобов'язаний
повернути позику у встановлений строк,
але всупереч зазначеного пункту
відповідач не виконав вчасно взяті на
себе зобов'язання, чим порушив умови
укладених договорів, проти чого
представник відповідача не заперечує.

До того ж, відповідно договору
відступлення права вимоги (цесії)
№04/15тр від 17.12.2013 р. позивач, набув у ТОВ
"Газові Автомобільні Заправки" право
вимоги стягнення з відповідача суми
боргу у розмірі 150 000,00 грн. відповідно
до умов договору позики № 04/15 від 24.05.2011
р., згідно з якими ТОВ "Газові
Автомобільні Заправки" перерахував
відповідачу 150000,00грн. позики
платіжними дорученнями №2128 від 24.05.2011
на суму 50 000,00грн., № 2292 від 30.05.2011 р. на
суму 50000,00грн. і № 2443 від 02.06.2011р. на суму
50 000,00грн., а відповідач суму позики не
повернув, чим порушені умови
зазначеного договору позики.

Відповідно до ст.173 господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст.193 господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідачем не надано доказів
виконання ним своїх зобов'язань, тому
факт наявності боргу у сумі 430000грн.
підтверджений матеріалами справи.

Відповідачем подана заява про
застосування строків позовної
давності, оскільки вважає, що позивач
звернувся з позовом за межами строків
позовної давності, що передбачена ст.257
ЦК України.

Відповідно до п.1.2, 2.2 постанови Пленуму
ВГСУ від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" за змістом частини другої
статті 9 ЦК України та частини першої
статті 223 ГК України позовна давність
має застосовуватися до вимог, що
випливають з майново-господарських
зобов'язань, визначених статтею 175 ГК
України.

За змістом частини першої статті
261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. Отже, перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Як встановлено, факт невиконання
відповідачем своїх зобов'язань
підтверджений матеріалами справи та
заява відповідача розглядається по
суті.

Частиною третьою статті 267 ЦК України
передбачена можливість застосування
позовної давності, у тому числі й
спеціальної, лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення рішення
судом.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальний строк позовної давності
складає 3 роки.

Початок перебігу позовної давності
визначається за правилами статті 261 ЦК
України. У зобов'язальних
правовідносинах, в яких визначено
строк виконання зобов'язання, перебіг
позовної давності починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
відповідне зобов'язання мало бути
виконане. Якщо договором чи іншим
правочином визначено різні строки
виконання окремих зобов'язань, що з
нього виникають (наприклад, у зв'язку з
поетапним виконанням робіт або з
розстроченням оплати), позовна
давність обчислюється окремо стосовно
кожного з таких строків. Позовна
давність за позовами, пов'язаними з
простроченням почасових платежів
(проценти за користування кредитом,
орендна плата тощо), обчислюється
окремо за кожним простроченим
платежем.

Оскільки позов заявлений на
підставі декількох договорів,
господарський суд перевірив звернення
позивача з позовом по кожному окремому
договору та відповідно встановив: за
договором № 27-12/2010 від 27.12.2010. на суму 150
000,00грн. строк повернення позики -
31.11.2011р. Позов заявлений 10.02.14р., тобто з
втратою строку позовної давності на 10
днів, оскільки перебіг трирічного
строку позовної давності закінчився
31.01.2014р. Позивач заяву про відновлення
строків позовної давності не заявив, а
тому поважність причин втрати строків
позовної давності господарський суд не
досліджує.

Щодо посилання позивача на те, що
відповідач підтвердив свою
заборгованість на підставі акту звірки
розрахунків за період з 01.01.2011р. по
15.09.2011р., то господарський суд виходить
із того, що вказаний акт лише
підтверджує стан розрахунків між
сторонами.

Відповідно до п.4.4. постанови
Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 10 "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" правила
переривання перебігу позовної
давності (стаття 264 ЦК України)
застосовуються господарським судом
незалежно від наявності чи відсутності
відповідного клопотання сторін у
справі, якщо в останній є докази, що
підтверджують факт такого переривання.
При цьому господарським судом слід
мати на увазі таке.

У дослідженні обставин, пов'язаних із
вчиненням зобов'язаною особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку (частина перша
статті 264 ЦК України), господарському
суду необхідно у кожному випадку
встановлювати, коли конкретно вчинені
боржником відповідні дії, маючи на
увазі, що переривання перебігу
позовної давності може мати місце лише
в межах строку давності, а не після його
спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу
або іншого обов'язку, можуть, з
урахуванням конкретних обставин
справи, належати: визнання пред'явленої
претензії; зміна договору, з якої
вбачається, що боржник визнає
існування боргу, а так само прохання
боржника про таку зміну договору;
письмове прохання відстрочити сплату
боргу; підписання уповноваженою на це
посадовою особою боржника разом з
кредитором акта звірки
взаєморозрахунків, який підтверджує
наявність заборгованості в сумі, щодо
якої виник спір; письмове звернення
боржника до кредитора щодо
гарантування сплати суми боргу;
часткова сплата боржником або з його
згоди іншою особою основного боргу
та/або сум санкцій. При цьому якщо
виконання зобов'язання передбачалося
частинами або у вигляді періодичних
платежів і боржник вчинив дії, що
свідчать про визнання лише певної
частини (чи періодичного платежу), то
такі дії не можуть бути підставою для
переривання перебігу позовної
давності стосовно інших (невизнаних)
частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання
зобов'язання вважається таким, що
перериває перебіг позовної давності,
лише за умови, коли такі дії здійснено
уповноваженою на це особою, яка
представляє боржника у відносинах з
кредитором у силу закону, на підставі
установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад,
неоспорювання ним безспірного
списання коштів, якщо така можливість
допускається за законом або договором)
не свідчить про переривання перебігу
позовної давності, оскільки таке
переривання можливе лише шляхом
вчинення дій.

Акт звірки розрахунків не є визнанням
боргу.

За таких умов позов в частині стягнення
суми 150000грн. задоволенню не підлягає.

За іншими сумами позов заявлений в
межах строків позовної давності і в
частині стягнення суми 280000грн.
підлягає задоволенню.

Судові витрати за позовними вимогами
покладаються на відповідача
пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо судового збору в частині заяви про
забезпечення позову, то оскільки
вказана заява господарським судом не
задоволена, то судовий збір в цій
частині покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства
"Слобожанське" товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірми "Славія",
юридична адреса: м.Херсон, вул. Янтарна,
25, фактична адреса: м.Херсон,
вул.Перекопська, 20, офіс 105, , р/р 0019 у Херсонському
відділенні ВАТ "Родовід банк", МФО 321712,
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Форсаж-Газ",
м.Донецьк, вул.Артема, 4В, , р/р 2001 в ВАТ КБ "Южкомбанк",
м.Донецьк, МФО 321767, 280000грн. боргу та
5600грн. 32коп. витрат по сплаті судового
збору.

3. В задоволені позову в частині
стягнення 150000грн. відмовити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.03.2014р.

Суддя
З.В. Клепай