ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

27.02.2014 Справа № 901/34/14За
позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Науково-виробниче підприємство
«Протек»

до відповідача Публічного
акціонерного товариства

«Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз»

про стягнення
заборгованості за договором

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Глушаков М.О. за
довіреністю №11/10 від 08.01.2014

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство «Протек» (далі - ТОВ «НВП
«Протек») звернулося до господарського
суду Автономної Республіки Крим з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Державне акціонерне
товариство «Чорноморнафтогаз» (далі -
Державне акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз») та просить
стягнути 117 082, 01 грн., що складається з:

- 91 328,00 грн. основної
заборгованості;

- 23 014,65 грн. штрафних санкцій;

- 2 739, 36 грн. процентів.

В обґрунтування заявлених вимог,
ТОВ «НВП «Протек» посилається на
порушення відповідачем зобов'язань за
договором №163/629А12 від 02.03.2012 послуг з
розробки програми «Автоматизація
навчання і перевірка знань» в частині
оплати наданих послуг у строк,
встановлений договором (а.с. 2-7).

Відповідач у справі - Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» у відзиві на позов
просив у його задоволенні відмовити,
посилаючись на те, що:

- не є суб'єктом господарювання
державного сектору економіки, тому
штрафні санкції, визначені ст. 231 ГК
України, застосуванню не підлягають;

- договором штрафні санкції не
передбачені за прострочення виконання
грошових зобов'язань (а.с.102-103).

Розгляд справи розпочато в судовому
засіданні 20.02.2014, у якому оголошено
перерву до 27.02.2014.

В судове засідання 27.02.2014 представник
позивача не з'явився; від позивача
надійшла телеграма про розгляд справи
за його відсутності (а.с. 130).

Щодо продовження розгляду справи за
відсутності представника позивача не
заперечував представник відповідача.

Заявлене клопотання задоволено судом і
розгляд справи продовжено за
відсутності представника позивача,
оскільки ним надані пояснення по суті
спору в судовому засіданні 20.02.2014 і
матеріалів справи достатньо для
вирішення спору по суті.

Представник позивача в судовому
засіданні 20.02.2014 заявлені вимоги
підтримав у повному обсязі,
представник відповідача проти
заявлених вимог заперечував.

Дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.03.2012 року між сторонами у справі -
Державним акціонерним товариством
«Чорноморнафтогаз» (замовник) та ТОВ
«НВП «Протек» (виконавець) укладено
договір №163/6229А12 про надання послуг з
розробки програми «Автоматизація
навчання і перевірки знань» (далі -
договір, а. с. 19-24).

Аналізуючи права та обов'язки сторін,
що виникають у відповідності з
вказаним договору, суд приходить до
висновку, що відповідний договір
містить у собі елементи, характерні для
різних видів договорів і по суті є
змішаним.

При цьому, договір, як вбачається із
змісту ч.2 ст.202 ЦК України, є дво- або
багатостороннім правочином.

Встановлення у договорі прав та
обов'язків, виникнення яких характерно
для різних видів правочинів
(договорів), визначення змістом
договору інших прав та обов'язків
сторін, встановлення яких прямо не
суперечить чинному законодавству є
правомірним з огляду на наступне.

Пунктом 4 ст.179 ГК України визначено
основний принцип, який визначає, що при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Таким чином, встановлення у договорі
інших умов, ніж ті, що визначені
диспозитивними нормами, не породжують
недійсність зобов'язань за цим
договором, за умови, якщо вони прямо не
суперечать чинному законодавству.

Аналогічні положення містять і норми
ЦК України, які визначають, що: сторони
є вільними в укладенні договору та
визначенні його умов (ст.627 ЦК України);
зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними (ст.628 ЦК України), сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд (ст.6 ЦК
України).

Також, в силу ч.2 ст.628 ЦК України,
сторонам надається право укласти
договір, який містить елементи різних
договорів (змішаний договір). При цьому,
до відносин сторін у змішаному
договорі застосовуються у відповідних
частинах положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Так, відповідний договір містить
зобов'язання, характерні для договору
на виконання науково-дослідних або
дослідно-конструкторських робіт та
технологічних робіт (глава 62 ЦК
України), оскільки передбачає
наявність матеріалізованого
результату - автоматизованої програми,
яка є новою та створюється в процесі
розробки за завданням відповідача, та
договору про надання послуг (глава 63 ЦК
України), зважаючи на наявність
зобов'язань у позивача щодо супроводу
комп'ютерної системи, навчання
працівників відповідача.

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Так, за умовами договору виконавець
(позивач) зобов'язується за технічним
завданням замовника (відповідача)
(додаток № 1, а.с. 25-30) надати послуги з
розробки програми «Автоматизація
навчання і перевірки знань», а
відповідач - прийняти та оплатити
надані послуги (п. 1.1 договору).

Як визначено п. 3.1 вищевказаного
договору, вартість послуг, що
виконуються за договором, складає 79 166,66
грн., крім того ПДВ 20% - 15 833,34 грн.;
загальна вартість послуг з ПДВ 20%
складає 95 000,00 грн.

Згідно з п. 5.1 договору термін надання
послуг складає 16 місяців від дати
надання відповідачем заявки про
необхідність початку надання послуг за
договором, з яких: 4 місяці - на
розроблення та введення в експлуатацію
комп'ютерної системи; 12 місяців з дати
постачання комп'ютерної системи
відповідачу - на супровід комп'ютерної
системи.

Так, розроблення комп'ютерної системи
та навчання двох спеціалістів
відповідача методам її впровадження і
експлуатації протягом 3-х днів
виконуються на території та
комп'ютерах позивача; введення в
експлуатацію комп'ютерної системи
виконується за участю фахівців
позивача, які надають технічні
консультації фахівцям відповідача по
«гарячій» лінії; супровід, як самої
програми, так і актуальності
нормативних документів, які входять до
складу комп'ютерної системи,
виконується фахівцями позивача через
Інтернет (п.5.2 договору).

Пунктом 5.3 договору зазначено, що
отримання відповідачем комплекту
поставки комп'ютерної системи, ключа
електронного захисту і прав на
використання комп'ютерної системи від
позивача здійснюється по накладній.

Як встановлено п. 5.4 договору, після
отримання відповідачем комплекту
поставки комп'ютерної системи, ключа
електронного захисту і прав на
використання комп'ютерної системи, з
урахуванням, що два представника
відповідача пройшли триденне навчання
на території позивача методам
впровадження і експлуатації
комп'ютерної системи, позивач оформляє
в 2-х екземплярах акт прийому-здачі
наданих послуг і передає їх
представникові відповідача; акт
прийому - здачі наданих послуг
оформляється позивачем у вигляді
калькуляції.

Відповідно до п. 5.5 після отримання акту
прийому - здачі наданих послуг
відповідач, при відсутності
заперечень, протягом 10 робочих днів з
дати отримання, підписує їх зі своєї
сторони, або, у разі наявності
заперечень, складає мотивовану відмову
від підписання акту прийому-здачі
наданих послуг.

Пунктом 5.12 договору передбачено, що
після закінчення супроводу
комп'ютерної системи позивач оформляє
в 2-х екземплярах акт прийому-здачі
наданих послуг і передає їх
представникові відповідача.

Також, умовами договору передбачено
обов'язок позивача гарантувати
безвідмовну роботу комп'ютерної
системи протягом 12 місяців від дати
підписання сторонами акту
прийому-передачі наданих послуг, за
умови дотримання відповідачем вимог
інструкції з експлуатації (п.6.3.8
договору).

Всі додатки до договору є його
невід'ємними частинами (п.13.1 договору).

Зазначений договір вступає в дію з дати
його підписання сторонами і діє по
01.09.2013

(п. 10.1 договору).

У підтвердження виконання зобов'язань
за відповідним договором, позивачем
надано:

- видаткова накладна №ПР-0000017 від 31.07.2012,
згідно якої передано комплект
розробленої програми «Автоматизація
навчання і перевірка знань» вартістю
90016грн. (а.с.36);

- акт здачі-прийняття послуг, складений
19.07.2012, відповідно до якого надані
послуги з навчання методом
впровадження і експлуатації
комп'ютерної системи, вартість яких
становить 1312грн. (а.с.35).

Також, під час розгляду справи по суті,
відповідачем надано акт №2 від 03.02.2014,
направлений йому позивачем під час
розгляду справи, відповідно до якого
надані послуги з постачання
розробленої програми у повному обсязі
на суму 90 016грн. (а.с.132).

Як зазначає позивач, звертаючись з
даним позовом до суду, відповідач свої
зобов'язання за відповідним договором
в частині здійснення оплати наданих
послуг у строк, передбачений договором,
не виконав.

Предметом спору у даній справі є
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати наданих послуг, а також
застосування до нього
відповідальності, встановленої чинним
законодавством за порушення
відповідного зобов'язання .

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст.175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунок
за надані позивачем послуги
проводиться відповідачем на
банківський рахунок позивача по
рахунку-фактурі на оплату послуг,
складеному на підставі підписаних
сторонами актів прийому-здачі наданих
послуг протягом 120 календарних днів від
дати підписання сторонами акту
здачі-приймання наданих послуг.

Отже, відповідний пункт договору
передбачає, що строк для оплати - 120
календарних днів починає свій перебіг
з дати підписання сторонами акту
здачі-прийняття наданих послуг, який
складається на підставі підписаних
сторонами актів здачі-приймання
наданих послуг.

При цьому, умовами договору
передбачено складання акту як за
результатами надання послуг з навчання
(п.5.4 договору), так і за результатами
надання послуг з супроводу
комп'ютерної системи (п.5.12 договору).

Акт за результатами супроводу
комп'ютерної системи, враховуючи умови
договору, а саме п.5.1 договору, який
передбачає здійснення такого
супроводу протягом 12 місяців з дати
поставки комп'ютерної системи, що мала
місце 31.07.2012, як вбачається з видаткової
накладної (а.с.36), не міг бути складений
до 31.07.2013 - дати завершення періоду
надання відповідної послуги.

Позивачем до позовної заяви акту за
результатами виконання всіх
зобов'язань за договором, складання
якого теоретично можливо лише після
31.07.2013 - закінчення надання всіх послуг
за договором, не надано, як і доказів
його направлення відповідачу.

Поряд з цим, акт, наданий під час
розгляду справи та складений 03.02.2014,
також не містить вказівки на те, що всі
зобов'язання позивача за договором
виконані належним чином (у т.ч.
супровід, на який окремого акту не
надано взагалі, хоча його складання
передбачено договором).

Окрім того, такий акт складений 03.02.2014
(а.с.132), а зобов'язання з оплати за
договором, як вже вказувалось, мало
бути виконано відповідачем протягом 120
календарних днів від дати підписання
акту, за результатами виконання всіх
зобов'язань позивача, отже, на момент
подання позовної заяви та прийняття
рішення у справі такий строк не є
пропущеним відповідачем. Таким чином,
відсутні підстави для висновку про
порушення відповідачем зобов'язань і,
як наслідок, висновку щодо порушення
прав позивача на отримання оплати за
договором.

За таких обставин, підстав для
задоволення заявлених вимог не має і у
задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір покладається на позивача
відповідно до ст.49 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення; повне
рішення складено 04.03.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Суддя А.Р.
Ейвазова