ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 р.
Справа № 914/114/14

Розглянувши матеріали справи

За позовом: Комунального підприємства
«Дрогобицький ринок», м. Дрогобич

До відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Дрогобич

Про стягнення неустойки у розмірі 5760
грн.

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
Кравець О.І.

В судове засідання з'явились:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

На розгляд господарського суду
Львівської області подано позов
Комунального підприємства
«Дрогобицький ринок», м. Дрогобич до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Дрогобич про стягнення неустойки у
розмірі 5760 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2014 року порушено
провадження у справі і призначено до
розгляду на 03.02.2014 року. Цією ж ухвалою у
позивача було витребувано належним
чином завірені копії документів,
оскільки долучені до позовної заяви
ксерокопії погано читаються, а також:
оригінали долучених до позовної заяви
документів для огляду, акти
прийому-передачі відповідачу торгових
місць в оренду на момент укладення
договору; належні повідомлення
відповідача про припинення договірних
стосунків та докази їх направлення
відповідачу; докази, що підтверджують
належність контейнерів на праві
власності відповідачу; докази
звернення відповідача із заявою про
продовження терміну дії договору на
2012-2013 роки; докази повідомлення
відповідачу про зміну платежів за
договором; докази, що підтверджують
використання відповідачем торгового
місця станом на момент звернення з
позовом; довідку казначейства про
зарахування судового збору до бюджету;
обґрунтований розрахунок позовних
вимог з врахуванням порядку та строків
нарахування неустойки по договору;
поштову квитанцію про направлення
відповідачу позовної заяви.

В зв'язку з неявкою представника
позивача в судові засідання та
неподанням витребуваних судом
документів в обґрунтування своїх
позовних вимог, розгляд справи не
одноразово відкладався та ухвалами
суду повторно зобов'язувалось позивача
виконати вимоги попередніх ухвал суду.

Позивач в судове засідання 11.03.2014 року
участь свого представника повторно не
забезпечив, витребуваних ухвалами суду
документів в обґрунтування позовних
вимог суду не надав.

Відповідач в судове засідання 11.03.2014
року явки повноважного представника не
забезпечив, витребуваних ухвалами суду
доказів не подав, хоча належним чином
був повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи.

Про належне повідомлення сторін про
порушення провадження у справі та не
одноразові відкладення судових
засідань свідчать долучені до
матеріалів справи поштові
повідомлення про вручення поштових
відправлень направлені судом на адресу
позивача та відповідача (а.с. 3, 4, 30, 31).

З огляду на викладене, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
представників сторін за наявними у
справі матеріалами.

В судовому засіданні 11.03.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, та
оцінивши докази в їх сукупності,
встановив наступне:

Комунальним підприємством
«Дрогобицький Ринок» з ФОП ОСОБА_1 було
укладено договір оренди торгових місць
№ 292 від 26.12.2011 року.

Відповідно до умов вище зазначеного
договору ФОП ОСОБА_1 бере в КП
«Дрогобицький Ринок» у строкове платне
користування торгове місця по АДРЕСА_1,
а саме на новій площадці 1, ряд 8 за
НОМЕР_1

Згідно пунктів 6.1 договору даний
договір вступає в силу з моменту
підписання його сторонами та тривають
до 31.12.2011 року та 6.2 договір продовжено
до 31.12.2012 року.

Відповідно до пункту 6.4 договору,
термін дії договору продовжується
виключно за поданням Підприємцем
необхідних документів та квитанції
проплат в 10-ти денний термін до
закінчення термінів дії договору.

З посиланням на п. 7.2 Договорів оренди
та ст. 785 ЦК України позивачем
нарахована неустойка в розмірі 5 760 грн.,
яку просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як стверджує позивач, відповідач після
закінчення терміну дії договорів не
повернув торгівельне місце у належному
санітарно-технічному стані, що на його
думку, є підставою стягнення неустойки
за невиконання обов'язку щодо
повернення речі. При цьому, як на
підставу застосування штрафних
санкцій позивач посилається як на п.7.2
Договорів оренди так і на статті 629, 785
ЦК України.

Відповідно до п.7.2 Договорів оренди, у
випадку порушення «Підприємцем» п.5.1,
п.5.2 договору «Підприємець» сплачує КП
«Дрогобицький ринок» за кожен день
прострочення платежу пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діятиме в цей період, від суми
простроченого платежу.

Проте, слід звернути увагу, що
позивачем до позовної заяви не додано
розрахунку пені, із зазначенням
періоду протермінування по договору
так і в цілому. Зазначений розрахунок
позовних вимог неодноразово вимагався
ухвалами суду.

Як вбачається з посилань позивача на
ст. 785 ЦК України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язується
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу або у
стані який було обумовлено в договорі
та передбачено, що якщо наймач не
виконує обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Як вбачається з тексту позовної заяви,
позивач просить стягнути з відповідача
неустойку у розмірі 5 760 грн. за не
виконання обов'язку щодо повернення
речі, проте жодного розрахунку, з якого
б вбачалося за який період, з
врахуванням якого розміру орендної
плати, по яких договорах нарахована
сума неустойки, позивач суду не надав.

Ухвалами суду витребовувалося ще ряд
документів і доказів в обґрунтування
позовних вимог, які проігноровані
позивачем і суду не надані.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Жодних належних і
допустимих доказів та документів в
обґрунтування розміру заявлених вимог
та доказів підставності застосування
саме до відповідача санкцій позивач
суду не надав.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги в
частині стягнення неустойки в розмірі 5
760 грн. не обґрунтовані належними і
допустимими доказами і не підлягають
до задоволення.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,
82,84,85 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 13.03.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.