ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2014 р.
Справа № 922/4641/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,
суддя Барбашова С.В., суддя
Плужник О.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін :

позивача- Гришукова Т.Ф.

відповідача - Горецький О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.№03Х/3-9)
на рішення господарського суду
Харківської області від 02.12.13 у справі
№ 922/4641/13

за позовом Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

до Державного підприємства
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей"

про стягнення 39 000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою щодо
стягнення з Державного підприємства
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей" штрафу за
порушення зобов'язань за договором в
розмірі 24 000,00 грн. та збитків у розмірі
15000,00 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань згідно договору №93-Ф-10 від
27.07.2010 р.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 02.12.2013р. (суддя
Светлічний Ю.В.) в задоволенні позову
відмовлено повністю, з посиланням на
відсутність вини відповідача в
порушенні строків затвердження
проекту НПАОП центральними органами
виконавчої влади та відсутність
підстав для стягнення штрафних санкцій
та збитків.

Позивач з рішенням господарського
суду Харківської області не
погоджується, вважає його прийнятим з
порушенням норм процесуального та
матеріального права при неповному
з'ясуванні та недоведеності обставин,
що мають значення для справи, які
господарський суд визнав
встановленими, надав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати повністю постановити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
повністю.

У апеляційній скарзі зазначив, що
судом недосліджений той факт, що в
строки передбачені календарним планом
за договором відповідач послуги за 3
етапом не надав. Позивач також
стверджує, що відповідачем порушені
строки зазначені і в листі
Держгірпромнагляду, оскільки на
виконання останнього етапу послуг за
договором відповідачу надано строк з
28.12.2012 по 01.10.2013.

Відповідач вважає рішення суду
законним та обґрунтованим, прийнятим
відповідно до норм чинного
законодавства, надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що з наведеними в
апеляційній скарзі позивачем доводами
не погоджується, вважає їх
безпідставними, посилаючись на те, що
сторони за взаємної згоди шляхом
внесення відповідних корегувань
погодили зміни шляхом заміни строків
дії самого договору та відповідних
додатків. Також, відповідач
посилається на те, що порушення строків
договору сталося не з вини відповідача,
а у зв'язку із затримкою у погодженні та
затвердженні проекту Наказу
Міненерговугілля з причин, невідомих
відповідачу.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
03.02.2014 року, у зв'язку з хворобою судді
Пушая В.І., для розгляду даної справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді
Плужник О.В., Барбашова С.В.

Судова колегія, повторно
розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
встановила, що 27 липня 2010 року між Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, як замовником та
Державного підприємства "Спеціальне
проектно-технологічне бюро виробничих
потужностей" як виконавцем було
укладено договір № 93-Ф-10 на надання
послуг з Розроблення та перегляду
нормативно-правових актів з охорони
праці згідно планів затверджених
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади з охорони
праці (другий етап розроблення та
перегляду нормативно - правових актів з
охорони праці ) "Розроблення Правил
охорони праці під час виробництва
друкованих плат" (далі по тексту -
послуги).

У п. 1.1. договору передбачено,що в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, виконавець (відповідач) за
завданням замовника (позивача)
зобов'язується надати послуги з
"Розроблення Правил охорони праці під
час виробництва друкованих плат"
(надалі-Послуги) , в кількості, обсязі та
за цінами в строки, визначені
технічними вимогами (додаток 1) і
календарним планом (додаток 2), які є
невід'ємними частинами цього договору
про закупівлю, а замовник зобов'язаний
оплатити виконавцю надані послуги, в
розмірі та строки, встановлені цим
договором.

Пунктом п. 3.1. договору передбачено, що
ціни на послуги встановлюються в
національній валюті України, загальна
вартість послуг становить 24 000, 00 грн. з
ПДВ.

У п.п. 4.1 - 4.3 договору зазначено, що
результати наданих Послуг передаються
по кожному етапу Виконавцем Замовнику
з супровідним листом. Приймання Послуг
здійснюється поетапно, з підписанням
актів приймання-передачі по кожному
етапу. Перелік, зміст та строки надання
Послуг визначаються Технічними
вимогами (Додаток 1) та Календарним
планом (Додаток 2).

Відповідно до п. 4.6.3. договору, послуги
мають бути надані в повному обсязі до 25
грудня 2010 року.

В п. 9.1. договору зазначено, що він
набирає чинності з дати його
підписання та діє до 31 грудня 2010 року.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що на виконання умов
договору відповідач виконав свої
зобов'язання - передав два етапи
передбаченої Договором роботи, про що
складено акти приймання - передачі №1
від 17.08.2010р., №2 від 18.10.2010р.

На виконання умов договору відповідач
своєчасно 14.09.2011р. подав НПАОП на
затвердження до Держгірпромнагляду,
який був ліквідований та змінений
порядок затвердження Правил охорони
праці під час зварювання металів.

В зв'язку з чим сторони неодноразово
додатковими угодами вносили зміни в
строки виконання зобов'язань
відповідача, зокрема 30.12.2010 року між
сторонами підписана Додаткова угода №
1 до Договору відповідно до якої строк
виконання робіт за Договором
продовжений до 30.06.2011 року, 29.06.2011 року
між сторонами підписана Додаткова
угода № 2 до Договору відповідно до
якої строк виконання робіт за
Договором продовжений до 31.12.2011 року,
30.12.2011 року між сторонами підписана
Додаткова угода № 3 до Договору
відповідно до якої строк виконання
робіт за Договором продовжений до
30.11.2012 року, 30.07.2012 року між сторонами
підписана Додаткова угода № 4 до
Договору відповідно до якої строк
виконання робіт за Договором
продовжений до 15.12.2012 року, 14.12.2012 року
між сторонами підписана Додаткова
угода № 5 до Договору відповідно до
якої дія договору продовжена до 28.12.2012
року,

28.12.2012р. між сторонами підписана
додаткова угода №6 до договору
відповідно до якої строк виконання
робіт за договором продовжений до
01.10.2013р.

13 грудня 2012 року відповідач звернувся
до позивача із заявою ( вих. № 14-193 ) щодо
підписання додаткової угоди, в якій
зазначив, що проект НПАОП, який є
предметом договору, у терміни,
визначені договором, надіслано до
Державної служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України для
здійснення процедури погодження та
затвердження, станом на 14 вересня 2011
року Держгірпромнагляд України
передав проект НПАОП на затвердження в
ННДІПБОП.

Посилання позивача на те, що відповідач
порушив договірне зобов'язання,
несумлінно виконував свої обов'язки за
договором, невчасно подав проект НПАОП
на узгодження, у зв'язку з чим порушив
строки договору необґрунтоване,
оскільки з наданих до матеріалів
справи доказів вбачається, що причиною
затримки виконання робіт щодо
погодження та затвердження НПАОП,
передбачених 3-м (третім) етапом
Договору, стали зміни у системі органів
центральної виконавчої влади, зокрема
14.12.2012р. Правила затверджені наказом №
1425 МНС України, 4.01.2013р. зареєстровані в
Мінюсті України та 21.03.2013р. передані
позивачу.

Відповідач вказує, що позбавлений
права впливати на органи центральної
виконавчої влади або пришвидшувати
процес затвердження НПАОП,тобто
затвердження НПАОП, що є предметом
договору, центральними органами
виконавчої влади, безпосередньо не
залежить від відповідача, за що він і не
може нести відповідальність.

При цьому, наявні матеріали справи
свідчать про те, що до завершення дії
договору відповідач систематично
інформував позивача про стан виконання
послуг та неодноразово звертався до
позивача із заявами щодо сприяння
прискорення процедури затвердження
НПАОП та укладання додаткових угод
щодо перенесення строку договору на
кінець грудня 2013 року (вих. № 14-193 від
13.12.2012; вих № 14-43 від 28.03.2013; вих. № 14-72 від
20.05.2013; вих. № 14-65 від 05.06.2013;вих. № 14-102
від 11.09.2013; вих. № 14-123 від 26.09.2013).

В свою чергу, у відповідях позивача ним
не зазначалось про розірвання
договору, про відсутність фінансування
чи про втрату актуальності виконання
послуг за договоромТакож слід
зазначити, що 08 листопада 2013 року
Міністерством юстиції України було
зареєстровано наказ Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України №772 від 23.10.2013 р. за №1912/2444.
Остаточну редакцію Правил відповідач
направив в Держгірпромнагляд 11.10.2010 р.
вих.№14-45.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем
вжито всіх належних заходів щодо
належного виконання зобов'язань за
договором. Крім того, позивач
погоджувався з продовженням терміну
дії та строків виконання етапів
договору, укладаючи додаткові угоди до
договору.

Отже, затримка виконання відповідачем
договірних зобов'язань виникла не з
вини відповідача, а у зв'язку із зміною
порядку затвердження та погодження
нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади: а саме - направлення Правил, що є
предметом Договору на перепогодження
до МНС України.

Відповідно до ч.1. ч.2 ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Суд першої інстанції зробив
правомірний висновок, що в зв'язку з
відсутністю вини відповідача в
порушенні строків затвердження
проекту НПАОП центральними органами
виконавчої влади підстави для
стягнення штрафних санкцій та збитків
відсутні.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено; Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Статтею 22 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Для притягнення боржника до
цивільно-правової відповідальності у
формі відшкодування збитків необхідно,
щоб порушення зобов'язання дійсно
спричинило отримання кредитором
збитку та можливе лише у разі наявності
складу цивільного правопорушення:
протиправної поведінки; наявності
збитків; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та
спричиненням збитків; вини.

Отже, необхідною умовою для стягнення
з відповідача збитків та штрафних
санкцій повинна бути доведена
наявність всіх ознак цивільного
правопорушення, а саме майнової
шкоди, протиправна поведінка (дія чи
бездіяльність) заподіювача; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
майновою шкодою, вина.

Суд першої інстанції правомірно
встановив, що позивач у позовній заяві
не зазначив жодної підстави для
стягнення з відповідача збитків та
штрафних санкцій.

Аналогічної правової позиції
дотримується господарський суд м.
Києва у рішенні від 27.05.2013 року по
справі №910/7747/13, Київський апеляційний
господарський суд у постанові від
23.07.2013 року по зазначеній справі, Вищий
господарський суд України у постанові
від 03.09.2013 року по зазначеній справі за
позовом ТОВ "Науково-дослідний центр
"Нафтохім" до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про стягнення
заборгованості, а також за зустрічним
позовом Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України до
ТОВ "Науково-дослідний центр "Нафтохім"
про стягнення штрафу.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
що позивачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в
рішенні господарського суду,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, а мотиви
позивача не можуть бути підставою для
його скасування, керуючись ст.224 ГК
України, ст. ст. 22, 614, 901 ЦК України, ст.
ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України,
судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 02.12.13 у справі
№ 922/4641/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 07.02.
2014 р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.