м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24739/13 07.03.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал»доКомунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Печерська брама»Відстягнення 394
433,00 грн.Суддя Куркотова Є.Б.

Представники сторін:

від позивача:Мірошник М.М.від
відповідача:Кравченко Н.Є., Кирилов М.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Печерська брама» про стягнення
394 433,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору на постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі №06917/2-06 від
25.09.2006 р. надав послуг з водопостачання
та водовідведення, а відповідач
належним чином надані послуги не
оплатив, у зв'язку із чим виникла
заборгованість у розмірі 363 344,39 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 10 734,57 грн., 3%
річних у розмірі 2 186,82 грн. та штраф у
розмірі 18 167,22 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 23.12.2013 р. порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
24.01.2014 р.

14.01.2014 р. через канцелярію суду від
представника позивача надійшло
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи, а саме зведеної
відомості розчеплення оплат за період
з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р., реєстр дебетових
повідомлень, що надсилались на адресу
відповідача за період з 01.04.2013 р. по
30.09.2013 р., витяги з банківських виписок,
що засвідчують оплату відповідачем за
надані у період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р.
послуги з водопостачання та
водовідведення.

В судовому засіданні 24.01.2014 р.
представником відповідача надано
відзив на позовну заяву, за змістом
якого останній вказує, що забезпечення
абонентом плати за послуги з
постачання питної води та
водовідведення складається з двох
частин, це послуги які надаються для
забезпечення безпосередньо діяльності
підприємства КП УЖГ «Печерська брама»
та послуги які надаються мешканцям
будинків, балансоутримувачем яких є КП
УЖГ «Печерська брама». Станом на 01.10.2013
р. заборгованість за спожиту холодну
воду по коду 6-1577 «орендарі» становить 20
846,76 грн., а заборгованість за спожиту
воду на власні потреби КП УЖГ
«Печерська брама» відсутня. За змістом
відзиву, відповідач відзначає, що
основний борг за спожиті послуги з
водопостачання та водовідведення це
борг населення, який виникає внаслідок
несвоєчасного внесення останніми
платежів за житлово-комунальні
послуги, перерахування яких
здійснюється Головним
інформаційно-обчислювальним центром
Київської міської державної
адміністрації шляхом розщеплення
платежів. Враховуючи викладене, проти
задоволення позовних вимог відповідач,
за змістом відзиву, заперечував у
повному обсязі.

Також, 24.01.2014 р. представник відповідача
заявив клопотання про долучення
документів до матеріалів справи, а саме
копії рішення Господарського суду м.
Києва від 19.10.2012 р., копії постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 04.12.2012 р., а
також копії постанови Вищого
господарського суду України від 31.01.2013
р. Клопотання було задоволено судом.

В судовому засіданні 24.01.2014 р. оголошено
перерву до 14.02.2014 р.

31.01.2014 р. через канцелярію суду від
представника позивача надійшли
письмові заперечення на відзив на
позовну заяву, за змістом яких позивач
відзначає, що сума боргу є спірною,
стягується в судовому порядку, тому в
її рахунок не можуть зараховуватись
оплати, що надходять по договору не на
погашення саме цього боргу. Крім того,
відповідач відзначив, що відповідно до
положень Закону України «Про
бухгалтерський облік та бухгалтерську
звітність в Україні», положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та Інструкції
про безготівкові рахунки України в
національній валюті, затвердженої
постановою управлінням НБУ від 21.01.2004 р.
№22 реквізит «призначення платежу»
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу, а відтак, враховуючи, що
згідно відомостей КП «ГІОЦ» платежі,
які надходять до позивача через
банківську установу, мають призначення
платежу, твердження відповідача про
необхідність першочергового
зарахування коштів в рахунок погашення
боргу на підставі п. 2.2.2 Договору є
необґрунтованими, оскільки таке
зарахування є зміною призначення
платежу, що є порушенням вимог
наведеного вище законодавства. Крім
того, позивач відзначив, що аналогічну
правову позицію висловив Київський
апеляційний господарський суд в
постанові від 21.05.2013 р. у справі
№26/205-37/538-2012, яка була залишена без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 15.08.2013 р.

03.02.2014 р. через канцелярію суду від
представника відповідача надійшли
письмові пояснення по справі, за
змістом яких останній відзначив, що
постачальник в супереч умов п. п. 2.2.2 не
направляв рахунки на оплату послуг. В
свою чергу, з відомостей розщеплення
оплати, зведених КП «Головний
інформаційно-обчислювальний центр» та
листа КП «ГІОЦ» від 28.01.2014 р. вбачається,
у жовтні 2013 р. КП «ГІОЦ» перераховано на
рахунок позивача 386 318,69 грн., які
відповідно до п. 2.2.2 Договору повинні
бути зараховані позивачем в рахунок
погашення боргу за попередній період,
тобто в рахунок погашення спірного
періоду.

Враховуючи викладене, проти
задоволення позовних вимог, відповідач
заперечував у повному обсязі.

14.02.2014 р. через канцелярію суду від
представника позивача надійшло
клопотання про долучення копій
постанов Вищого Господарського суду
України до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14.02.2014 р. оголошено
перерву до 21.02.2014 р.

18.02.2014 р. через канцелярію суду від
представника відповідача надійшло
клопотання про долучення листа ПАТ
«Київводоканал» №08/869 від 06.02.2014 р.

За розпорядженням Голови
Господарського суду м. Києва від 21.02.2014
р., з метою дотримання процесуальних
строків, у зв'язку із перебуванням
судді Куркотової Є.Б. на лікарняному,
справу №910/24739/14 передано на розгляд
судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 21.02.2014 р. справу №910/24739/14 прийнято до
провадження судді Прокопенко Л.В.,
розгляд справи призначено на 07.03.2014 р.

24.02.2014 р. через канцелярію суду від
представника позивача надійшли
письмові пояснення по справі, за
змістом який позивач вказує, що у
наданих відповідачем платіжних
документах в призначенні платежу
вказаний період за який сплачуються
кошти, тому підстав для зарахування
вказаних коштів в погашення
заборгованості, що виникла в інші
періоди, у позивача немає. Крім того, як
зазначає позивач, положення п. 2.2.2
укладеного між сторонами договору не є
зобов'язальними, а надають право на
вчинення постачальником певних дій.

За розпорядженням заступника Голови
Господарського суду м. Києва, з метою
дотримання процесуальних строків, у
зв'язку із поверненням судді
Куркотової Є.Б. з лікарняного, справу
№910/24739/14 передано на розгляд судді
Куркотової Є.Б.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 05.03.2014 р. справу №910/24739/13 прийнято до
провадження судді Куркотової Є.Б.,
розгляд справи призначено на 07.03.2014 р.

В судове засідання представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Представники відповідача у судове
засідання з'явилися, проти задоволення
позовних вимог заперечували у повному
обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2006 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Акціонерна компанія
«Водоканал», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(надалі - постачальник) та Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства «Печерська брама»,
(надалі - абонент) було укладено договір
на постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі
№06917/2-06 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору цей договір
укладається у відповідності із Законом
України «Про питну воду та питне
водопостачання». За цим договором
постачальник зобов'язується надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та на підставі пред'явленого
абонентом дозволу на скид стічних вод у
систему каналізацій м. Києва (надалі -
Дозвіл) приймати від нього стічні води
у систему каналізацій м. Києва
відповідно до Правил приймання стічних
вод підприємств у систему каналізації
м. Києва (в подальшому - місцеві правила
приймання), а абонент зобов'язується
здійснювати своєчасну оплату наданих
йому постачальником послуг на умовах
цього договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, що встановлені Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України №65 від
01.07.1994 р. зареєстрованих в Міністерстві
юстиції 22.07.1994 р. за №165/374 (в подальшому
Правила користування), які втратили
чинність 18.10.2008 р. у зв'язку з набуттям
чинності Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України від 27.06.2008 № 190 (надалі Правила
№ 190).

Пунктами 3.1, 3.7 Правил №190 передбачено,
що розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюється на
основі показів засобів обліку.
Розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються усіма
споживачами щомісячно відповідно до
умов договору.

Згідно із п. 2.1.1 Договору облік
поставленої води та кількість
поставленої води та кількість
прийнятих стоків здійснюється за
показаннями лічильника,
зареєстрованого у Постачальника, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування. У випадку наявності у
абонента декількох об'єктів
водоспоживання, облік спожитої ним
води здійснюється з урахуванням
показань всіх лічильників,
зареєстрованих за абонентом.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 Договору
постачальник щомісячно направляє до
банківської установи абонента
розрахункові документи (в електронному
вигляді - дебетові повідомлення або у
паперовому вигляді вимоги-доручення
тощо) для оплати за поставлену воду та
прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів. Оплата вартості
послуг здійснюється абонентом
щомісячно у безготівковій формі у
десятиденний термін з дня направлення
постачальником розрахункового
документу до банківської установи
абонента. За згодою постачальника
оплата за надані послуги, може
здійснюватися іншими способами, що не
суперечать чинному законодавству
України. В разі утворення боргу, оплата
за наданні послуги, що надходить від
абонента, незалежно від зазначеного в
платіжному документі призначення
платежу, першочергово зараховується
постачальником в погашення боргу.

Відповідно до п. 2.2.3 Договору в разі
неотримання від постачальника
проточного щомісячного розрахункового
документу, абонент здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

Згідно із п. 4.2 Договору у разі
порушення строків виконання
зобов'язання по оплаті за надані
послуги, абонент сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу. Нарахування пені припиняється
через один рік від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. Оплата
абонентом пені не звільняє останнього
від оплати несплаченого рахунку в
повному розмірі.

Положеннями п. 7.1 Договору визначено, що
цей договір укладається строком на
один рік і набуває чинності з моменту
його підписання сторонами. Договір
вважається пролонгованим на новий
строк, якщо за 20 днів до припинення його
дії жодна із сторін письмово не
повідомить іншу сторону про його
припинення.

Також, між сторонами укладено
додаткову угоду до договору про
визначення обсягів поставленої
холодної води, яка використовується
абонентом для приготування гарячої, в
якій сторони встановили, що порядок
визначення обсягів поставленої питної
води, використаної для приготування
гарячої, та відповідної кількості
стічних вод визначається відповідно до
показань приладу обліку, встановленому
в ЦТП, що фіксуються представниками
абонента та ВАТ «Київводоканал» і
розподіляються між споживачами послуг,
які приєднані до ЦТП, в процентному
співвідношенні, залежно від кількості
мешканців будинку.

02.01.2009 р. між відповідачем та КП
«Головний інформаційно-обчислювальний
центр» Київської міської державної
адміністрації укладено договір №296,
згідно з умовами якого відповідачем
доручено, а КП «Головний
інформаційно-обчислювальний центр»
Київської міської державної
адміністрації прийнято зобов'язання
проведення обробки, розщеплення та
перерахування платежів населення за
житлово-комунальні послуги на рахунки
відповідача та підприємств-виробників
комунальних послуг, які перед тим
надійшли на розподільчий рахунок КП
«Головний інформаційно-обчислювальний
центр» від населення.

Спір, переданий на розгляд суду у даній
справі, виник внаслідок наявності
заборгованості відповідача за
договором №06917/2-06 від 25.09.2006, яка за
даними позивача, становить суму в
розмірі 363 344,39 грн., що несплачена за
спожиті з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р. послуги з
водопостачання та водовідведення.

Приписами ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України унормовано, що
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюється
на основі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
унормовано, що комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Матеріалами справи, а саме актами
зняття показників водолічильників,
підтверджується надання позивачем
відповідачу, на виконання умов
договору №06917/2-06 від 25.09.2006 р., послуги з
водопостачання та водовідведення у
період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р. на суму 3 071
665,49 грн., їх оплата відповідачем у
розмірі 2 708 321,10 грн. та існування
заборгованості станом на 30.09.2013 р. у
розмірі 363 344,39 грн.

При цьому, спір з приводу обсягів
(кількості) та вартості спожитих у
спірний період послуг між сторонами
відсутній.

Заперечуючи проти позову відповідач
посилається на відсутність
заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення, за
надані на підставі договору №06917/2-06 від
25.09.2006 р. у період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р., з
огляду на їх оплату, в підтвердження
чого відповідачем надано зведені
відомості розщеплення оплат КП
«Головний інформаційно-обчислювальний
центр».

Як вбачається з наданих відповідачем
зведених відомостей та довідки
розщеплення оплат КП «Головний
інформаційно-обчислювальний центр» на
рахунок позивача у жовтні 2013 р., в
рахунок оплати вартості спожитих
відповідачем за Договором послуг з
водопостачання та водовідведення,
зараховано 376 318,69 грн.

Пунктом 2.2.2 Договору сторонами
узгоджено, що оплата вартості послуг
здійснюється абонентом щомісячно у
безготівковій формі у десятиденний
термін з дня направлення
постачальником розрахункового
документу до банківської установи
абонента. В разі утворення боргу,
оплата за наданні послуги, що надходить
від абонента, незалежно від
зазначеного в платіжному документі
призначення платежу, першочергово
зараховується постачальником в
погашення боргу.

Положеннями п. 2.2.3 Договору визначено,
що в разі неотримання від
постачальника проточного щомісячного
розрахункового документу, абонент
здійснює оплату вартості наданих йому
послуг, не пізніше 5-го числа наступного
місяця, платіжним дорученням, виходячи
з діючого тарифу та фактичної
кількості спожитої води.

Таким чином, при укладанні договору
сторони визначили порядок оплати за
фактично отримані послуги не пізніше
5-го числа місяця наступного за місяцем
надання послуг та здійснення авансових
платежів тільки за умови отримання
відповідачем платіжного документа про
оплату.

Позивачем надано суду копії платіжних
вимог-доручень (аркуші справи 32-205, том
1), які за твердженням позивача, на
виконання п. 2.2.2 Договору виставлялись
відповідачу для оплати спожитих у
період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р. послуг,
проте доказів отримання відповідачем
платіжних вимог, позивачем суду не
надано.

Відтак, з огляду відсутності доказів на
підтвердження направлення позивачем
платіжних вимог для здійснення
відповідачем попередньої оплати
вартості наданих послуг, зважаючи на
умови п. 2.2.2 Договору, яким визначено, що
в разі утворення боргу, передбачено
зарахування позивачем грошових коштів,
що надходять від відповідача,
першочергово в погашення боргу, суд
дійшов висновку, що грошові кошти, які
надійшли у жовтні 2013 р. у розмірі 376 318,69
грн., сплачені відповідачем в рахунок
погашення заборгованості у заявлений
позивачем у позовній заяві період.

Таким чином, враховуючи, що в рахунок
оплати вартості послуг за Договором
відповідачем сплачено 376 318,69 грн., що
становить більше ніж заявлено
позивачем до стягнення, позивачем не
наведено наявність та розмір
заборгованості за послуги надані у
період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р. за
Договором, з позовом про стягнення якої
він звернувся до суду.

При цьому, суд відзначає, що
зарахування коштів, які надійшли після
спірного періоду (01.04.2013 р. по 30.09.2013 р.)
через КП «ГІОЦ» за спожиті послуги з
водопостачання та водовідведення, в
рахунок оплати існуючого боргу
відповідача за спірний період не
суперечить приписам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», положень про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та Інструкції
про безготівкові рахунки України в
національній валюті, затвердженої
постановою Національного Банку
України від 21.01.2004 р., оскільки згідно
зведених відомостей КП «ГІОЦ» кошти у
розмірі 376 318,69 грн., що надійшли на
рахунок позивача є оплатою вартості
спожитих відповідачем послуг з
водопостачання за договором №06917/2-06
від 25.09.2006 р., тобто цільове призначення
оплати коштів є саме оплата спожитих за
договором послуг.

Пунктом 3.8. Інструкції про
безготівкові рахунки України в
національній валюті, затвердженої
постановою Національного Банку
України від 21.01.2004 р. визначено, що
Реквізит «Призначення платежу»
платіжного доручення заповнюється
платником так, щоб надавати повну
інформацію про платіж та документи, на
підставі яких здійснюється
перерахування коштів отримувачу.
Повноту інформації визначає платник з
урахуванням вимог законодавства
України.

В свою чергу, відомості КП «ГІОЦ» з
розщеплення платежів в розумінні
вказаної Інструкції не є платіжним
документом, а відображений в наведених
відомостях КП «ГІОЦ» місяць оброки
платежу, не є реквізитом призначенням
платежу в розумінні наведеної вище
інструкції та він лише вказує у якому
місяці населенням внесено та оброблено
КП «ГІОЦ» відповідні платежі за
споживання комунальних послуг.

Першочергове зарахування сплачених
коштів в рахунок погашення
заборгованості з оплати спожитих
послуг (при цьому згідно п. 2.2.2 Договору
незалежно від зазначеного в платіжному
документі призначення платежу)
передбачено сторонами умовами
договору, а тому суд приходить до
висновку, що грошові кошти які надійшли
у жовтні 2013 р. сплачені в рахунок
погашення заборгованості за надані
позивачем послуги у спірний період.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Київського апеляційного
господарського суду від 04.12.2012 р. та
постанові Вищого господарського суду
України від 31.01.2013 р. у справі
№5011-54/11383-2012, якими вирішено
аналогічний спір між тими ж сторонами
за інший період.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Враховуючи викладене, правові підстави
для задоволення позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача суми основного боргу
у розмірі 363 344,39 грн. відсутні, а тому
задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 10 734,57 грн., 3% річних у розмірі 2
186,82 грн. та штрафу у розмірі 18 167,22 грн.
за прострочення виконання грошового
зобов'язання за кожен місяць окремо у
загальний період з квітня 2013 р. по
вересень 2013 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Відповідно до п. 2.2.3 Договору в разі
неотримання від постачальника
проточного щомісячного розрахункового
документу, абонент здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

Положеннями п. 4.2 Договору визначено, що
у разі порушення строків виконання
зобов'язання по оплаті за надані
послуги, абонент сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу.

Здійснивши перерахунок заявленої до
стягнення пені, суд вважає за можливе
задовольнити дану вимогу у розмірі
заявленому до стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до
стягнення 3% річних, суд вважає за
можливе задовольнити дану вимогу у
розмірі заявленому до стягнення.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення штрафу у розмірі 5 929,46
грн. нарахованого за прострочення
виконання грошового зобов'язання по
сплаті наданих послуг з постачання
питної води.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Із змісту п. 4.6 Договору вбачається, що
за безпідставну відмову оплатити
направлений рахунок, абонент сплачує
постачальнику штраф у розмірі 5% від
суми, яку відмовився сплатити. Сплата
штрафу не звільняє абонента від
обов'язку оплатити рахунок
постачальника.

Позивачем надано суду копії платіжних
вимог (аркуші справи 32-205, том 1), які за
твердженням позивача, на виконання п.
2.2.2 Договору виставлялись відповідачу
для оплати спожитих у період з 01.04.2013 р.
по 30.09.2013 р. послуг, проте доказів
направлення платіжних вимог та
отримання їх відповідачем, позивачем
суду не надано.

Таким чином, позивачем не доведено
порушення відповідачем п. 4.6 Договору
щодо безпідставної відмови
відповідача від оплати рахунків, в
зв'язку із чим підстави для стягнення з
відповідача штрафу відсутні.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Печерська
брама» на користь Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» пені у
розмірі 10 734,57 грн. та 3% річних у розмірі
2 186,82 грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання.

В іншій частині позову необхідно
відмовити з викладених підстав.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати розподіляються пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Печерська
брама» (01042, м. Київ, бул. Марії
Приймаченко, 3, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» (01015, м. Київ, вул.
Лейпцизька, 1-А, ) пеню у
розмірі 10 734 (десять тисяч сімсот
тридцять чотири) грн. 57 коп., 3% річних у
розмірі 2 186 (дві тисячі сто вісімдесят
шість) грн. 82 коп. та судовий збір у
розмірі 258 (двісті п'ятдесят вісім) грн.
42 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Куркотова Є.Б.

Повний текст рішення складено
та підписано 07.03.2014 р.