ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 березня 2014 р. Справа №
903/103/14

Господарський суд Волинської області у
складі судді Кравчука Віктора
Оксентійовича, розглянувши позов
Державного комунального підприємства
«Луцьктепло», м.Луцьк

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Луцьк

про стягнення 27 996, 45 грн., у т.ч. 13 661, 46
грн. основного боргу, 46, 99 грн.
інфляційних втрат, 626, 54 грн. 3 % річних, 13
661, 46 грн. пені, за договором № 3-149 на
надання послуг по теплопостачанню від
09.03.2011 р.

За участю представників сторін:

від позивача - Кравчук Л.О. (представник,
довіреність від 10.01.2014 р. № 77/08 у
матеріалах справи, а.с.37);

від відповідача - не з'явився

Представнику позивача роз'яснено його
права й обов'язки, передбачені ст.22 ГПК
України. Заяви про відвід судді не
поступало.

За відсутності клопотання про
здійснення технічної фіксації
судового процесу від позивача в
судовому засіданні не забезпечується
повне фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалі Господарського
суду Волинської області від 26.02.2014 р.

10.02.2014 р. Державне комунальне
підприємство «Луцьктепло» звернулося
з позовом до Господарського суду
Волинської області про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 27 996, 45
грн., у т.ч. 13 661, 46 грн. основного боргу, 46,
99 грн. інфляційних втрат, 626, 54 грн. 3 %
річних, 13 661, 46 грн. пені, за договором №
3-149 на надання послуг по
теплопостачанню від 09.03.2011 р.

Підставою позовних вимог позивачем
визначено невиконання відповідачем
зобов'язання в частині оплати за надані
послуги.

Відповідач двічі не виконав вимог
ухвал Господарського суду Волинської
області від 11.02.2014 р., 26.02.2014 р. щодо
подання, зокрема, доказу повного
погашення основного боргу, причини
такого невиконання не повідомив.
Належним чином був повідомлений про
час і місце розгляду справи, що
підтверджується повернутим
повідомленням про вручення ухвали від
26.02.2014 р. під розписку.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

Господарським судом встановлено, що
09.03.2011 р. між Державним комунальним
підприємством «Луцьктепло»
(теплопостачальна організація за
договором, позивач у справі) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(споживач за договором, відповідач у
справі) був укладений договір № 3-149 на
надання послуг по теплопостачанню
(далі - договір) (а.с.8).

За відсутності в матеріалах справи
відповідно до умов п.5.1 договору заяв
про внесення змін щодо строку дії
договору чи відмову від нього жодної зі
сторін договір пролонгований і є
чинним, що не спростовано
документально згідно з ст.33 ГПК
України.

Відповідно до договору від 28.09.2012 р. про
зміни до договору (а.с.10) опалювальним
приміщенням є нежитлове підвальне
приміщення - магазин пл.137, 2 м2 ,
розташоване по пр.Перемоги, 5/16 у
м.Луцьку.

У частинах 3-4 підпункту 3.1.1 пункту 3.1
договору окремим положенням
закріплено, що тарифи на послуги з
теплопостачання встановлюються
рішенням Виконавчого комітету Луцької
міської ради. У разі прийняття нових
тарифів вони є обов'язковими для обох
сторін з часу введення їх у дію.

Так, рішенням Виконкому Луцької
міськради № 682-1 від 06.10.2011 р.
встановлені тарифи на послуги з
централізованого опалення, підігріву
та постачання гарячої води, що
надаються Державним комунальним
підприємством «Луцьктепло» для
бюджетних установ і інших споживачів
(крім населення), згідно з додатком № 1
(а.с.30).

Згідно з ч.2 п.п.3.1.1 п.3.1 договору тарифи
на момент підписання договору
наступні:

1 Гкал теплової енергії - 508, 23 грн. (без
ПДВ),

1 м2 загальної площі в місяць в
опалювальний період - 10, 608 грн. (без ПДВ).

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, оцінивши наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд Волинської області вважає, що позов
підлягає повному задоволенню.

При цьому суд виходив з наступного.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з позовної заяви (а.с.2) та
розрахунку позовних вимог (а.с.11-12),
спірним періодом нарахування
заборгованості за надані споживачу
послуги з теплопостачання позивачем як
теплопостачальною організацією
визначено листопад 2011 року - квітень 2012
року, жовтень 2012 року - квітень 2013 року,
жовтень 2013 року - січень 2014 року.

Відповідно до позовної заяви позивачем
долучені рахунки за цей період, які, як
у них зазначено, є актами надання
послуг за відповідний місяць.

Загальна сума наданих послуг становить
51 336, 77 грн.

Відповідач провів часткову оплату на
суму 37 675, 31 грн.

Непогашеною сумою заборгованості
позивачем у позовній заяві визначено 13
661,46 грн., що є його правом.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач не спростував як сам факт
помилковості нарахування основного
боргу, його розміру, так і
документально його відсутність під час
розгляду справи в суді, не долучивши
будь-яких платіжних документів про
його погашення.

Одна з основних засад судочинства -
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості (п.4 ч.3 ст.129 Конституції
України), яка закріплена і в
процесуальному законі, зокрема, ст.ст.43
, 33 ГПК України, дотримана.

Суд звертає увагу на те, що в
господарському процесі долучення
доказів до матеріалів справи не
пов'язується з особистою явкою
представника в судове засідання,
вказані процесуальні дії не є
взаємозалежними. Кожному
представленому стороною доказу судом
надається оцінка згідно з ст.43 ГПК
України.

Таким чином, позовна вимога про
стягнення 13 661, 46 грн. основного боргу є
підставною й обґрунтованою, що
підлягає повному задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до розрахунку позовних
вимог періодом нарахування 3 % річних
визначено листопад 2011 року - січень 2014
року (а.с.11-12).

Термін прострочення - 822 дні.

Після перевірки судом розрахунку
позовної вимоги про стягнення 3 % річних
сума останніх становить 922, 99 грн., яка є
значно більшою, ніж та, яка заявлена при
поданні позову (626, 54 грн.).

Щодо позовних вимог про стягнення 46, 99
грн. інфляційних втрат на підставі ст.625
ЦК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно до розрахунку позовних
вимог (а.с.11-12) періодом нарахування
інфляційних втрат позивачем визначено
листопад 2011 року-січень 2014 року.

Величини

індексів інфляції у 2011 році за даними

Державного комітету статистики
України

Листопад100,1 13, 66 грн.Грудень100,227, 32
грн.Величини

індексів інфляції у 2012 році за даними

Державного комітету статистики
України

Січень100,2 27, 32 грн.Лютий100,227, 32
грн.Березень 100,3 40, 98 грн.Квітень 100,0
-Травень 99, 7 -Червень 99, 7 -Липень
99,8-Серпень 99,7 - Вересень100,1 13, 66
грн.Жовтень100,0-Листопад99,9 -Грудень100,227,
32 грн.Величини

індексів інфляції у 2013 році за даними

Державного комітету статистики
України

Січень100,2 27, 32 грн.Лютий99,
9-Березень100,0-Квітень100,0-Травень100,113, 66
грн.Червень
100,0-Липень99,9-Серпень99,7-Вересень100,0-Жовт
ень100,454, 64 грн.Листопад100,2 27, 32
грн.Грудень100,568, 31 грн.Всього: 368, 83 грн.

Після перевірки судом розрахунку
позовної вимоги про стягнення
інфляційних втрат сума останніх
становить 368, 83 грн., яка є значно
більшою, ніж та, яка заявлена при
поданні позову (46, 99 грн.).

Враховуючи диспозитивність судового
процесу, господарський суд не може
вийти за межі позовних вимог, тому до
стягнення підлягає 46, 99 грн.
інфляційних втрат і 626,54 грн. 3 % річних,
які і просив позивач стягнути в
позовній заяві.

Як вбачається з розрахунку позовних
вимог (а.с.11-12), періодом нарахування
пені є серпень 2013 року - січень 2014 року.

При її нарахуванні застосована норма
спеціального закону, а саме: ч.1 ст.1
Закону України "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій" від
20.05.1999 р. № 686-XIV (далі - Закон № 686-ХІУ),
відповідно до якої суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі
одного відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
якщо інший розмір пені не встановлено
угодою сторін, але не більше 100
відсотків загальної суми боргу, що
узгоджується з висновками Верховного
Суду України, викладеними в його
постанові від 16.04.2013 р. у справі № 18/957/12,
прийнятій за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.11116
цього Кодексу.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо розгляду справ
Верховним Судом України" від 20.10.2011 р. №
3932-VI, який набрав чинності 13.11.2011 р.,
частину 3 статті 82 ГПК України
доповнено реченням такого змісту:
"Обираючи при прийнятті рішення
правову норму, що підлягатиме
застосуванню до спірних правовідносин,
господарський суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини 1 статті 11116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.111 28 ГПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим, зокрема, для всіх судів
України. Суди зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність із
рішеннями Верховного Суду України.

Аналогічний розмір пені - 1 % від суми
простроченого боргу за кожен день
прострочки платежу встановлений і в
п.4.4 договору.

Тому позов у частині стягнення
нарахованої суми пені в розмірі 13 661, 46
грн. підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України при
задоволенні позову судовий збір
покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд Волинської області

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Державного
комунального підприємства
«Луцьктепло» (43007, м.Луцьк,
вул.Гулака-Артемовського, 20;
ідентифікаційний код 30391925) 27 996, 45 грн., у
т.ч. 13 661, 46 грн. основного боргу, 46, 99 грн.
інфляційних втрат, 626, 54 грн. 3 % річних, 13
661, 46 грн. пені, за договором № 3-149 на
надання послуг по теплопостачанню від
09.03.2011 р.; 1 827 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено

14.03.14

Суддя
В. О. Кравчук