ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Справа № 5015/1105/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді Дерепи
В.І.суддівБондар С.В. (доповідач), Палія
В.В.розглянувши матеріали касаційної
скарги за участю представників :
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТКС Молл Маркет" від
позивача: Вихованський Р.І. від
відповідача: Мартинюк С.В.на
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 рокуу
справі№ 5015/1105/12за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "ТКС Молл
Маркет"доПублічного акціонерного
товариства "Райффайзенбанк Аваль", в
особі Львівської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль"простягнення 239
035, 72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТКС Молл Маркет"
(далі позивач) звернулось з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль", в особі
Львівської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль" (далі
відповідач) про стягнення
заборгованості в розмірі 239 035, 72 грн.,
яка виникла за період з 2005 по 2012 роки.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 26.09.2013 року
позовні вимоги задоволені частково, в
розмірі 117 885,08 грн. заборгованості за
період з 01.03.2009 року по 01.03.2012 року, з
яких 89 170, 88 грн. - вартість послуг по
обслуговуванню ТЦ та 28 714, 20 грн. -
вартість послуг по експлуатації
основних засобів.

Судом першої інстанції застосовано
позовну давність (за період з 2005 року по
01.03.2009 року). Судове рішення мотивовано
тим, що відповідачем частково не
виконані зобов'язання, які виникли з
договору про спільну експлуатацію
Торгового комплексу № 14/04-107 від 14.04.2005
року (далі Договір).

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року
була задоволена апеляційна скарга
відповідача. Рішення суду першої
інстанції було скасовано. В
задоволенні позову було відмовлено.

Постанова апеляційної інстанції
мотивована тим, що у відповідача не
виникло обов'язку щодо сплати всіх
витрат зазначених у рахунках за 2005 - 2012
роки з посиланням при цьому на п. 5.2
Договору.

Не погоджуючись з постановою
апеляційної інстанції, позивач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року в
даній справі та залишити в силі рішення
Господарського суду Львівської
області від 26.09.2013 року.

В своїй касаційній скарзі позивач
зазначає, що судом апеляційної
інстанції не вірно застосоване діюче
законодавство та дана невірна оцінка
матеріалів зібраних у справі.

Заслухавши суддю доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідач є власником нежитлового
приміщення 5а, загальною площею 101 кв.м.,
яке розташоване за адресою:
м.Трускавець, вул.Суховоля, 54а, прим.85,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно від
31.08.2011р. (т.4 а.с.48).

14.04.2005 року між Об'єднанням підприємств
Асоціація "Трускавець-курортсервіс",
правонаступником якого є позивач та
Львівською обласною дирекцією
Акціонерного поштово-пенсійного банку
"Аваль", правонаступником якого є
відповідач було укладено договір №
14/04-107 (далі Договір) про спільну
експлуатацію Торгового комплексу
"Власника" (позивач) та "Співвласника"
(відповідач).

Згідно з п.1.1 Договору позивач
зобов'язувався забезпечити
відповідачу умови та надавати всі
необхідні в межах цього Договору
послуги для забезпечення діяльності у
торговому комплексі, а відповідач
зобов'язувався своєчасно
відшкодовувати вартість наданих
послуг позивачем, а саме пов'язаних із:

- використанням електроенергії для
зовнішнього освітлення, внутрішнього
освітлення, вентиляційних установок,
холодильних установок, піднімального
обладнання та іншого обладнання, а
також витрати електроенергії,
пов'язані з експлуатацією всіх
інженерних мереж;

- використанням теплової енергії
(централізоване теплопостачання,
гаряче водопостачання);

- прибиранням комплексу, прилеглої
території, миття фасадів;

- утриманням прилеглої території;

- використанням електроенергії на
власні потреби;

- використанням води для загальних
потреб та для власного споживання;

- експлуатацією обладнання
(вентустановки, ескалатори, ліфти,
холодильні машини, системи
пожежотушіння, сигналізації, кабельні
мережі та інше);

- витратами, пов'язаними із технічним
забезпеченням передачі
електроенергії, поданням з водопроводу
води гарячої та холодної та приймання
стічних вод до каналізації та надання
теплової енергії;

- охорони комплексу;

- відшкодуванням орендної плати за
землю;

- відшкодуванням витрат на
забезпечення функціонування
автостоянок;

- відшкодуванням інших обов'язкових
платежів, пов'язаних із спільною
експлуатацією майна.

Відповідно до п.3.1 Договору позивач має
право на відшкодування вартості
наданих послуг, що є предметом даного
договору, що кореспондується із
обов'язком відповідача своєчасно
здійснювати оплату за надані позивачем
послуги за розрахунковий період, що
складає 1 місяць, згідно виставленого
позивачем комплексного рахунку
незалежно від режиму роботи
відповідача.

Згідно п.5.2 Договору відповідач має
право на отримання від позивача
розрахунків щодо порядку визначення
розміру плати за отримані послуги, умов
та режимів надання послуг,
передбачених цим договором.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що
оплата за всі послуги надані позивачем
в межах цього Договору проводиться
відповідачем на підставі комплексного
рахунку, якій включає, вартості наданих
послуг.

В силу вимог п.6.2 Договору тривалість
періоду для оплати отриманого рахунку
становить 5 банківських днів з моменту
вручення рахунку.

До матеріалів справи (т.1 а.с. 37 - 207)
залучені копії рахунків фактур,
помісячні розрахунки послуг позивача,
в яких зазначені (у тому числі)
розрахунки щодо експлуатації основних
засобів (експлуатації вентиляційної
установки, експлуатація ескалатора,
експлуатація ліфтів), тобто за послуги
які передбачені Договором та згідно до
контррозрахунку відповідача їм не
оплачені.

До матеріалів справи (т.3 а.с. 116)
залучений контррозрахунок відповідача
по даній справі за період з березня 2009
року по березень 2012 року (вирахуваний в
межах загальних строків позовної
давності).

Згідно зазначеного контррозрахунку
відповідачем не сплачені (у тому числі)
витрати по обслуговуванню ТЦ, в розмірі
91 956 грн. та експлуатації основних
засобів в розмірі 29 512, 10 грн.
Відповідачем сплачено за
теплопостачання, електроенергію
загального споживання, електроенергію
власного споживання, за користування
водопостачанням, за вивіз сміття,
відшкодування земельного податку.

Контррозрахунок відповідача свідчить
про те, що в нього були в наявності
рахунки - фактури позивача за період з
березня 2009 року по березень 2012 року та
розрахунки послуг позивача.

За своєю правовою природою Договір,
якій укладений між сторонами у справі є
договором про спільну діяльність,
оскільки його метою є спільна
експлуатація торгівельного комплексу,
шляхом надання позивачем відповідачу
відповідних послуг (згідно Договору,
послуги - це комплекс заходів, які
проводить позивач на оплатній основі
для забезпечення відповідачу його
діяльності у будівлі).

Частиною 2 статті 1131 ЦК України
передбачено, що умови договору про
спільну діяльність, у тому числі
координація спільних дій учасників або
введення їх спільних справ, правовий
статус виділеного для спільної
діяльності майна, покриття витрат та
збитків учасників, їх участь у
результатах спільних дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлене законом про
окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З врахуванням періоду розрахунку
позовних вимог, судом першої інстанції
обґрунтовано застосований строк
позовної давності.

Оскільки, Договір, який укладено між
сторонами не визнано недійсним, у
відповідача були в наявності рахунки -
фактури за період з березня 2009 року по
березень 2012 року з відповідною
розшифровкою послуг, у суду
апеляційної інстанції не було підстав
для відмови в частковому задоволенні
позовних вимог з посиланням на п. 5.2
Договору (з врахуванням
контррозрахунку позовних вимог
наданого відповідачем).

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга позивача підлягає
задоволенню, постанова апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, а
рішення суду першої інстанції повинно
бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТКС Молл
Маркет" задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 року
прийняту у справі № 5015/1105/12 скасувати.

3. Рішення Господарського суду
Львівської області від 26.09.2013 року у
справі № 5015/1105/12 залишити без змін.

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Райффайзенбанк Аваль", в
особі Львівської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзенбанк Аваль" (79000 м. Львів, вул.
Матейка, 8, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТКС Молл Маркет" (82200,
Львівська області, м.Трускавець, вул.
Суховоля, 54 а ) 1178, 85 (одна
тисяча сто сімдесят вісім) грн.
судового збору сплаченого за подання
касаційної скарги.

5. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "ТКС Молл Маркет" (82200,
Львівська області, м.Трускавець, вул.
Суховоля, 54 а ) з
державного бюджету 1 211 (тисяча двісті
одинадцять) грн. зайве сплаченого
судового збору, за платіжним
дорученням № 320 від 27 грудня 2013 року.

6. Господарському суду Львівської
області доручити видати відповідні
накази.

Головуючий
В.І.Дерепа

Судді
С.В.Бондар

В.В.Палій