ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 тел. 235-24-26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р.
Справа № 911/115/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лутак Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ласфор»до
Обухівської районної державної
адміністрації у Київській областіпро
розірвання договору оренди земельної
ділянки за участю представників:

від позивача:Юрчук О.Ю.від
відповідача:не з'явились

суть спору:

Позивач звернувся до господарського
суду Київської області з вимогами про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, посвідченого Щур Н.Р.,
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу 03.08.2006
р. за реєстровим № 3055, за яким
Обухівська районна державна
адміністрація передала у строкове,
платне володіння і користування на
правах оренди, а юридична особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласфор» прийняло у
строкове, платне володіння і
користування на правах оренди земельну
ділянку площею 24000 квадратних метрів,
яка розташована в межах території
Української міської ради Обухівського
району Київської області, у зв'язку з
втратою права користування земельною
ділянкою, а також частковим
пошкодженням та знищенням переданої в
оренду земельної ділянки третіми
особами, яке істотно перешкоджає
передбаченому договором використанню
земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на те, що земельна
ділянка, яка знаходиться у нього в
оренді за спірним договором, була
частково передана у власність фізичним
особам, а частково затоплена третіми
особами, тобто знищена та пошкоджена,
що істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки. Крім того, позивач зазначає
про відмову нотаріусом Обухівського
нотаріального округу Київської
області Щур Н.Р. у нотаріальному
посвідченню договору про розірвання
договору оренди земельної ділянки від
03.08.2006 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.01.2014 р. порушено
провадження у даній справі та
призначено її до розгляду на 03.02.2014 р.

До господарського суду Київської
області від позивача надійшло
клопотання про витребування доказів
від третіх осіб б/н від 10.01.2014 р. (вх. №
624/14 від 16.01.2014 р.), у якому позивач
просить суд, керуючись ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, витребувати у підрозділі ДП
«Центр Державного земельного
кадастру», Державного земельного
агентства України в Обухівському
районі Київської області, а також у
Обухівської районної державної
адміністрації документи (докази) щодо
передачі за період з 04.08.2006 р. по 10.01.2014 р.
у власність фізичним особам, а також
пошкодження та/або знищення земельної
ділянки, наданої в орендне
користування Товариству з обмеженою
відповідальністю «Ласфор» згідно
договору оренди земельної ділянки,
посвідченого Щур Н.Р., приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу 03.08.2006 р. за
реєстровим № 3055.

Суд, дослідивши вищезазначене
клопотання позивача, дійшов висновку
про відмову у його задоволенні,
оскільки воно є необґрунтованими та не
відповідає вимогам ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України.

31.01.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від позивача надійшов супровідний лист
б/н від 30.01.2014 р. (вх. № 1679/14 від 31.01.2014 р.),
до якого додано документи та письмові
пояснення по справі.

Присутній у судовому засіданні 03.02.2014 р.
представник відповідача надав суду
документи по справі (вх. № 1837/14 від
03.02.2014 р.).

У судовому засіданні 03.02.2014 р. розпочато
розгляд справи по суті та, в порядку ст.
77 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено перерву до
03.03.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.02.2014 р., за клопотанням
представника позивача, продовжено
строк вирішення спору у справі № 911/115/14
на п'ятнадцять днів.

28.02.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від позивача надійшло клопотання про
уточнення позовних вимог б/н від 26.02.2014
р. (вх. № 3605/14 від 28.02.2014 р.), у якій
позивач просить суд, керуючись ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, вважати позовні вимоги,
викладені у позовні заяві, такими:
розірвати договір оренди земельної
ділянки, посвідчений Щур Н.Р., приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу 03.08.2006 р. за
реєстровим № 3055, за яким Обухівська
районна державна адміністрація
передала у строкове, платне володіння і
користування на правах оренди, а
юридична особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласфор» прийняло у
строкове, платне володіння і
користування на правах оренди земельну
ділянку площею 24000 квадратних метрів,
яка розташована в межах території
Української міської ради Обухівського
району Київської області, у зв'язку з
відмовою приватного нотаріуса Щур Н.Р.
від нотаріального посвідчення
договору про розірвання договору
оренди та відмовою Обухівської
районної державної адміністрації
Київської області підписати договір
про розірвання договору оренди у
простій письмовій формі без його
нотаріального посвідчення.

Розглянувши, клопотання позивача про
уточнення позовних вимог, суд
відзначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Згідно з п.п. 3.11, 3.12 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» встановлено, що ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про «доповнення» або
«уточнення» позовних вимог, або
заявлення «додаткових» позовних вимог
і т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Право позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання до
суду відповідної письмової заяви, яка
за формою і змістом має узгоджуватися
із статтею 54 ГПК з доданням до неї
документів, зазначених у статті 57
названого Кодексу. Заяви про зміну
предмета або підстави позову, які
відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК,
проте подані після початку розгляду
господарським судом справи по суті,
залишаються без розгляду і
приєднуються до матеріалів справи, про
що суд зазначає в описовій частині
рішення, прийнятого по суті спору (або в
ухвалі, якою закінчується розгляд
справи).

Початок розгляду справи по суті має
місце з того моменту, коли
господарський суд після відкриття
судового засідання, роз'яснення (за
необхідності) сторонам та іншим
учасникам судового процесу їх прав та
обов'язків і розгляду інших клопотань і
заяв (про відкладення розгляду справи,
залучення до участі в ній інших осіб,
витребування додаткових доказів тощо)
переходить безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначається в
протоколі судового засідання.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача, а зміна підстав позову -
це зміна обставин, на яких ґрунтується
вимога позивача. Одночасна зміна і
предмета, і підстав позову не
допускається.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що подане
позивачем клопотання про уточнення
позовних вимог б/н від 26.02.2014 р. (вх. №
3605/14 від 28.02.2014 р.) по своїй суті є заявою
про зміну підстав позову.

Право позивача на зміну підстав позову
може бути реалізоване лише до початку
розгляду господарським судом справи по
суті. Розгляд даної справи по суті
розпочато у судовому засіданні 03.02.2014
р., про що зазначено у протоколі
судового засідання. За таких обставин,
суд залишає без розгляду подане
позивачем клопотання про уточнення
позовних вимог б/н від 26.02.2014 р. (вх. №
3605/14 від 28.02.2014 р.).

Позивач самостійно визначає предмет та
підстави позову.

Таким чином, суд розглядає позовні
вимоги, що викладені у позовній заяві №
б/н від 10.01.2014 р. (вх. № 122/14 від 16.01.2014 р.).

Присутній у судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги та просив суд
їх задовольнити.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час, дату і місце
розгляду справи, що підтверджується
бланком перерви, у судове засідання не
з'явився, відзиву на позов не надав,
причин неявки до суду не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті та зважаючи на
обмежені ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України строки
вирішення спору, суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи відповідно до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України за відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами.

У судовому засіданні 03.03.2014 р.,
відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, присутнього в судовому
засіданні, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

03.08.2006 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ласфор» (орендар -
позивач) та Обухівською районною
державною адміністрацією Київської
області (орендодавець - відповідач)
укладено договір оренди земельної
ділянки, за умовами якого відповідач на
підставі розпорядження № 497552 від 07.07.2006
р. надає, а позивач приймає в строкове,
платне володіння і користування
земельну ділянку, яка розташована на
території Української міської ради
Обухівського району Київської області
за рахунок земель державної власності
для прокладання доріг, комунікацій,
мереж електропостачання, осушення
заболочених ділянок, створення
інфраструктури загального
користування.

Відповідно до п. 1.1 договору земельна
ділянка виділена в натурі (на
місцевості) у встановленому законом
порядку. В оренду передається земельна
ділянка загальною площею 2400 квадратних
метрів. Права третіх осіб на земельну
ділянку відсутні. Земельна ділянка
передається в оренду по акту
прийому-передачі, який є невід'ємною
частиною договору.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що
договір укладається на термін 49 років,
починаючи з дати його реєстрації. При
переході права власності на землю від
відповідача до іншої особи договір
оренди зберігає чинність для нового
власника.

Згідно з п. 3.1 договору відповідач
гарантує, що на момент укладання
договору земельна ділянка в спорі, під
забороною, арештом не перебуває, інші
обмеження і обтяження у використанні
земельної ділянки та права третіх осіб
стосовно неї відсутні.

Пунктом 7 договору передбачено, що цей
договір набуває чинності після його
підписання сторонами та державної
реєстрації.

Даний договір 03.08.2006 р. посвідчено Щур
Н.Р., приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу,
зареєстровано в реєстрі за № 3055 та
зареєстровано у Обухівському
районному відділі Київської
регіональної філії центру Державного
земельного кадастру, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 22.08.2006 р. за № 0065.

На виконання договору оренди земельної
ділянки від 03.08.2006 р., відповідач
передав, а позивач прийняв в строкове,
платне володіння і користування
земельну ділянку площею 2400 квадратних
метрів, про що сторони склали акт
прийому-передачі земельної ділянки,
який підписаний представниками сторін
та скріплений печатками.

Договором про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
14.04.2011 р. сторони погодили пункт 1.1
договору викласти в наступній редакції
«орендодавець, Обухівська районна
державна адміністрація, на підставі
розпорядження № 497552 від 07.07.2006 р. надає,
а орендар, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласфор», приймає в
строкове, платне володіння і
користування земельну ділянку, яка
розташована в адміністративних межах
Української міської ради Обухівського
району Київської області за рахунок
земель державної власності для
прокладання доріг, комунікацій, мереж
електропостачання, осушення
заболочених ділянок, створення
інфраструктури загального
користування.». Також, зазначеним
договором про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки
сторони погодили змінити положення
щодо нормативної грошової оцінки
земельної ділянки та розміру орендної
плати. Інші умови договору оренди
земельної ділянки від 03.08.2006 р.
залишилися без змін.

Даний договір про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
14.04.2011 р. посвідчено Щур Н.Р., приватним
нотаріусом Обухівського районного
нотаріального округу, зареєстровано в
реєстрі за № 662 та зареєстровано у
відділі Держкомзему у місті Українка
Обухівського району Київської області,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 16.06.2011 р. за №
00018.

Розпорядженням Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області № 469 від 11.12.2013 р. «Про
припинення дії договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
Обухівською районною державною
адміністрацією та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ласфор»,
відповідно до ст.ст. 17, 141 Земельного
кодексу України, ст.ст. 651, 654 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 31, 34 Закону
України «Про оренду землі», ст.ст. 6, 13, 16,
21, 41 Закону України «Про місце державні
адміністрації», положень розділу 4
договору оренди земельної ділянки,
вирішено припинити дію договору оренди
земельної ділянки, зареєстрованого в
Обухівському районному відділі
Київської регіональної філії центру
державного земельного кадастру 22.08.2006
р. за № 0065, площею 2,4000 га, в
адміністративних межах Української
міської ради Обухівського району
Київської області, укладеного між
Обухівською районною державною
адміністрацією та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ласфор»,
шляхом його розірвання за взаємною
згодою сторін; доручено заступнику
голови райдержадміністрації Устименку
О.М. підписати з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ласфор»
договір про розірвання договору оренди
земельної ділянки, зареєстрованого в
Обухівському районному відділі
Київської регіональної філії центру
державного земельного кадастру 22.08.2006
р. за № 0065, укладеного між Обухівською
районною державною адміністрацією та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ласфор»; Управлінню
Держземагенства в Обухівському районі
внести відомості до облікових даних
управління; договір про розірвання
договору оренди земельної ділянки
підлягає державній реєстрації;
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Ласфор» після
державної реєстрації один примірник
зареєстрованого договору про
розірвання договору оренди земельної
ділянки надати до Обухівської районної
державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі вищезазначеного
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області № 469 від 11.12.2013 р., позивач
звернувся із заявою вих. № 13-12/13-1 від
13.12.2013 р. до приватного нотаріуса
Обухівського нотаріального округу
Київської області Щур Н.Р. про
посвідчення договору про розірвання
договору оренди земельної ділянки від
03.08.2006 р.

На заяву позивача вих. № 13-12/13-1 від
13.12.2013 р. нотаріусом Обухівського
нотаріального округу Київської
області Щур Н.Р. було надано відповідь -
лист вих. № 636/01-16 від 25.12.2013 р., у якому
зазначено, що договір оренди можна
розірвати тільки після державної
реєстрації права власності на майно у
встановленому чинним законодавством
порядку.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що позивач звертався до відповідача із
листом вих. № 23/12-2 від 23.12.2013 р. з
проханням надати згоду на підписання
договору про розірвання договору
оренди земельної ділянки від 03.08.2006 р. в
простій письмовій формі.

Відповідач, в свою чергу, на лист
позивача повідомив останнього, що
угода про зміну або розірвання
договору вчиняється в тій самій формі,
в якій був укладений договір, якщо із
законодавчого акта, договору або
звичаїв ділового обороту не випливає
інше, а тому лише після підписання
договору про розірвання договору
оренди земельної ділянки,
зареєстрованого в Обухівському
районному відділі Київської
регіональної філії центру державного
земельного кадастру 22.08.2006 р. за № 0065, та
його посвідчення нотаріусом,
відповідачем буде здійснено
повідомлення відповідних державних
органів (лист № 07-21/17 від 09.01.2014 р.).

У зв'язку з вищезазначеним, позивач
посилаючись на те, що земельна ділянка,
яка знаходиться у нього оренді за
спірним договором, була частково
передана у власність фізичним особам, а
частково затоплена третіми особами,
тобто знищена та пошкоджена, що істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на неможливість реєстрації
земельної ділянки та речових прав на
неї у Державному реєстрі речових прав
на нерухоме майно, що перешкоджає
нотаріальному посвідченню договору
про розірвання договору оренди
земельної ділянки від 03.08.2006 р.,
звернувся з позов до суду про
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 03.08.2006 р.

Відповідач у судовому засіданні 03.02.2014
р. в усному порядку пояснив, що сторони
дійшли згоди щодо розірвання договору
оренди земельної ділянки від 03.08.2006 р., у
зв'язку з чим було відповідачем
прийнято розпорядження Обухівської
районної державної адміністрації
Київської області № 469 від 11.12.2013 р. «Про
припинення дії договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
Обухівською районною державною
адміністрацією та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ласфор»,
проте угода про розірвання договору
оренди земельної ділянки повинна бути
укладена у тій самій формі, в якій був
укладений спірний договір.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»,
іншими законами України та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди.

Згідно з ст. 792 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату. Земельна
ділянка може передаватись у найм разом
з насадженнями, будівлями, спорудами,
водоймами, які знаходяться на ній, або
без них. Відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 93 Земельного кодексу України
передбачено, що право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оренду землі» оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до розділу 4 договору
сторони домовилися, що договір втрачає
силу у разі його припинення або
розірвання.

Підставою припинення договору є:
закінчення його строку; придбання
позивачем земельної ділянки у
власність; добровільна відмова
позивача від оренди земельної ділянки;
викупу земельної ділянки для
суспільних потреб та примусового
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності в порядку,
встановленому законодавством України;
неможливість використання земельної
ділянки внаслідок обставин, що не
залежать від позивача або відповідача
(у разі зміни умов господарювання
внаслідок змін у чинному законодавстві
України).

Підставою розірвання договору є:
взаємна згода сторін; випадкове
знищення чи пошкодження орендованої
земельної ділянки, яке суттєво
перешкоджає передбаченому у п. 2.1 цього
договору її використанню; вимога
однієї із сторін у випадку невиконання
іншою стороною обов'язків,
передбачених договором.

Сторони погоджуються з тим, що
дострокове розірвання цього договору
має здійснюватися за умови письмового
попередження зацікавленої в цьому
сторони не пізніше ніж за один місяць.

В разі відсутності взаємної згоди
сторін щодо зміни умов договору, його
дострокового розірвання на вимогу
заінтересованої сторони, ці питання
вирішуються у судовому порядку.

Статтею 141 Земельного кодексу України
передбачено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є, зокрема, добровільна відмова від
права користування земельною ділянкою.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 142 Земельного
кодексу України припинення права
постійного користування земельною
ділянкою у разі добровільної відмови
землекористувача здійснюється за його
заявою до власника земельної ділянки.
Власник земельної ділянки на підставі
заяви землекористувача приймає
рішення про припинення права
користування земельною ділянкою, про
що повідомляє органи державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі
може бути розірваний за згодою сторін.
На вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірваний
за рішенням суду в порядку,
встановленому законом. Розірвання
договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Отже, відповідно до чинного
законодавства розірвання договору
оренди в судовому порядку може бути
здійснено тільки у встановленому
законом порядку.

Згідно з ст. 32 Закону України «Про
оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України. Перехід права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а також
реорганізація юридичної особи -
орендаря не є підставою для зміни умов
або розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Пунктом 2.20 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. № 6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» передбачено, що
у вирішенні спорів про розірвання
договору оренди земельної ділянки
судам слід враховувати, що відповідно
до статті 32 Закону України «Про оренду
землі» на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених умовами
договору, та з підстав, визначених
статтями 24 і 25 Закону України «Про
оренду землі», у разі випадкового
знищення чи пошкодження об'єкта оренди,
яке істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також з підстав, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний
керуватись наданими сторонами
доказами.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем належними та
допустимими засобами доказування не
доведено суду обставин порушення
відповідачем умов договору,
невиконання відповідачем обов'язків,
передбачених законодавством України,
втрати права користування позивачем
земельною ділянкою, а також часткового
пошкодження та знищення переданої йому
в оренду земельної ділянки.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що сторонами було
досягнуто взаємної згоди щодо
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 03.08.2006 р., що
підтверджується розпорядженням
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області № 469
від 11.12.2013 р. та не заперечується
сторонами, неузгодженість існує лише
щодо форми укладення угоди про
розірвання зазначеного договору,
проте, в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, суд не може виходити за межі
позовних вимог без відповідного
клопотання заінтересованої сторони.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не доведено підстав, які
передбачені законом та договором для
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 03.08.2006 р. в судовому порядку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, посвідченого Щур Н.Р.,
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу 03.08.2006
р. за реєстровим № 3055, за яким
Обухівська районна державна
адміністрація передала у строкове,
платне володіння і користування на
правах оренди, а юридична особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласфор» прийняло у
строкове, платне володіння і
користування на правах оренди земельну
ділянку площею 24000 квадратних метрів,
яка розташована в межах території
Української міської ради Обухівського
району Київської області, у зв'язку з
втратою права користування земельною
ділянкою, а також частковим
пошкодженням та знищенням переданої в
оренду земельної ділянки третіми
особами, яке істотно перешкоджає
передбаченому договором використанню
земельної ділянки, є необґрунтованими
та такими, що задоволенню не
підлягають.

Судовий збір, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається судом на
позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України та може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Повне рішення складено: 05.03.2014 р.

Суддя
Т.В. Лутак