ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.02.14р. Справа № 904/9585/13

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства
"Марганецьтепломережа", м. Марганець
Дніпропетровської області

про стягнення 108 522,16 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: не з"явився;

від відповідача: Чермошенцев А.В. - дов.
від 02.12.2013р. № 417, головний юрисконсульт.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Комунального
підприємства "Марганецьтепломережа"
про стягнення заборгованості у
загальному розмірі 108 522,16 грн., який
складається з сум:90 228,32 грн. - основного
боргу, 8 843,51грн. - пені, 6 935,03 грн. -
штрафу, 2 515,30 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором № 14/12-234 про
реструктуризацію заборгованості від
28.05.2012р. в частині своєчасної та повної
сплати заборгованості.

Відповідач позов визнає в частині
стягнення основного боргу в сумі 85 228,32
грн. та 3% річних в сумі 2 515,30 грн. До
вимог позивача в частині стягнення
пені за травень 2012 року та частково за
період червень - листопад 2012 року на
суму 1 789,51 грн. просить застосувати
строк позовної давності, а також
просить суд врахувати скрутне
фінансове становище підприємства та
зменшити розмір пені та штрафу.

В даному судовому засіданні
представником відповідача, в
підтвердження оплати відповідачем
заборгованості після звернення
позивача з позовом до господарського
суду, подано платіжне доручення № 213
від 25.11.2013р. на суму 5 000,00 грн.

Представник позивача в дане судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлений судом
належним чином за адресою, зазначеною в
позовній заяві. Крім того, про час і
місце даного судового засідання,
представника позивача було
повідомлено в судовому засіданні від
04.02.2014р., де він був присутній, про що
зроблено відповідну відмітку в
судовому протоколі від 04.02.2014р.

Клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю участі
у справі відповідача (представника
відповідача) до суду не надходило.

Нез'явлення у судове засідання
представника позивача за викладених
обставин не є перешкодою для розгляду
справи.

Суд вважає за можливе розглянути дану
справу по суті за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

За згодою представника відповідача в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Дочірньою компанією "Газ України"
Національна акціонерна компаніїя
"Нафтогаз України" (Кредитор) та
Комунальним підприємством
"Марганецьтепломережа" (Боржник)
укладений договір № 14/12-234 про
реструктуризацію заборгованості від
28.05.2012р.

Згідно предмету договору, в порядку та
на умовах, визначених цим Договором,
Кредитор та Боржник домовились про
розстрочення погашення заборгованості
у вигляді основного боргу (надалі -
реструктуризація), що виникла у
Боржника перед Кредитором за договором
поставки природного газу від 14.10.2010
року № 06/10 - 1339-БО -3 (надалі - договір
поставки природного газу) (п.1.1.
договору).

Загальна сума основного боргу, що
підлягає реструктуризації відповідно
п.1.1. цього Договору, складає 1 966 378,00 грн.
(Один мільйон дев'ятсот шістдесят шість
тисяч триста сімдесят вісім гривень 00
копійок), станом на 31.03.2012р., що
підтверджується Актом звірки
розрахунків (п.2.1. договору). .

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Боржник зобов'язується сплатити у
повному обсязі суму основного боргу,
вказану у п.2.1. цього Договору, шляхом
сплати зобов'язання частинами
відповідно до графіку погашення
заборгованості (надалі-Графік),
зазначеного у цьому пункті. Грошові
кошти по платежах поточного місяця
згідно з Графіком повинні надходити
від Боржника на рахунок Кредитора у
сумі, визначеній цим Графіком, не
пізніше останнього числа місяця, в
якому платіж підлягає виконанню
(а.с.12-17) (п.2.2.договроу).

Як стверджує позивач та вбачається з
матеріалів справи, відповідач свої
договірні зобов'язання не виконав,
заборгованість згідно графіку
погашення заборгованості в повному
обсязі не сплатив.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення основної заборгованості
відповідача в сумі 90 228,32грн.

Відповідачем в судовому засіданні
надано платіжне доручення № 213 від
25.11.2013р. на суму 5 000,00 грн. Позивач
зверненувся до суду з позовом 09.12.2013р.,
тобто, зазначена сума часткової оплати
була сплачена до предявлення позову, що
є підставою для відмови в позові в цій
частині.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості у сумі 5 000,00
грн. не підлягають задоволенню, залишок
заборгованості складає 85 228,32 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач просить на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України стягнути з
відповідача за період з 01.06.2012р. по
29.11.2013р. 3% річних у розмірі 2 515,30 грн.

Перевіривши правильність розрахунку 3%
річних, враховуючи визнання
відповідачем позовних вимог в цій
частині, суд дійшов висновку про
можливість задоволення цієї позовної
вимоги у сумі визначеної позивачем.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантiєю, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.3.4. договору, за
прострочення виконання зобов'язань,
вказаних у п.2.2. цього договору, боржник
зобов'язується сплатити кредитору пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплати штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

За розрахунком позивача пеня за
прострочення виконання грошового
зобов'язання складає загальний розмір 8
843,51 грн., штраф за прострочення
виконання грошового зобов'язання
понад 30 (тридцять) днів складає
загальний розмір 6 935,03 грн. (а.с.5-6).

Відповідач частково визнає нараховані
позивачем штрафні санкції. До вимог
позивача в частині стягнення пені за
травень 2012 року та частково за період
червень - листопад 2012 року на суму 1 789,51
грн., просить застосувати строк
позовної давності, подав відповідну
письмову заяву.

Відповідно до ч.2 ст.258 Цивільного
кодексу України до вимог про стягнення
пені застосовується позовна давність в
один рік.

Враховуючи, що згідно штампу на
конверті, позовна заява була
відправлена 02.12.2013р., відповідно поза
межами позовної давності знаходяться
суми пені нараховані за травень 2012 року
повністю, та частково за червень -
листопад 2012р., внаслідок чого пеня в
межах строку позовної давності за
період з 02.12.2012р. по 29.11.2013р. складає 7
054,00 грн.

Відтак, судом встановлено, що вимога
позивача в частині стягнення пені в
сумі 1 789,51 грн. заявлена з пропущенням
встановленого строку спеціальної
позовної давності, враховуючи подану
відповідачем відповідну заяву в
порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України,
правомірною є вимога позивача в
частині стягнення пені в сумі 7 054,00
грн.

Що стосується розміру штрафу, суд
погоджується з розрахунком позивача
який вірно визначив його розмір у сумі 6
935,03 грн..

У зв'язку з скрутним фінансовим
становищем підприємства відповідач
просить суд зменшити розмір пені та
штрафу. Знаходження підприємства у
скрутному матеріальному становищі
підтверджено поданими доказами.

Розглядаючи клопотання відповідача
про зменшення нарахованих йому до
стягнення пені та штрафу, суд зазначає
наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу
України також передбачає, що у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до пункту 3 частини 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що зменшення розміру заявленої до
стягнення пені та штрафу є правом суду,
а за відсутності переліку таких
виняткових обставин, господарський
суд, оцінивши надані сторонами докази
та обставини справи у їх сукупності, на
власний розсуд вирішує питання про
наявність або відсутність у кожному
конкретному випадку обставин, за яких
можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постановах від 19 січня 2011р. №
10/224-10 та № 12/63 і постанови ВГСУ від
29.11.2012р. у спрпавах № 18/5005/4976/2012 та
37/5005/5346/2012

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.)
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції"вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Позивач не надав суду доказів на
підтвердження завдання йому
відповідачем збитків від порушення
прийнятих на cебе грошових зобов'язань
за Договором.

Натомість відповідач, зі свого боку,
допущені ним порушення обґрунтував
належними і допустими доказами, які
свідчать про поважність причин,
обумовлених об'єктивними обставинами:
за 2013 рік підприємство отримало збиток
від виробничої діяльності у сумі 14 млн.
289 тисяч гривень, значна частина майна
підприємства знаходиться у податковій
заставі, що унеможливлює оформлення
банківського кредиту. Станом на
01.01.2014р. борг населення перед
підприємством складає 9 754 000,90 грн.

Чинним законодавством передбачений
механізм компенсації різниці в тарифах
на теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню.

Станом на 01.12.2013 р. заборгованість за
минулі роки з різниці в тарифах на
теплову енергію, що надана населенню
складає 6 млн. 579,15 тис. грн.

Крім того, незважаючи на те, що ст. 20
Закону України "Про теплопостачання"
передбачено, що у разі якщо тимчасово
тариф на теплову енергію встановлено
нижче її собівартості з урахуванням
граничного рівня рентабельності, то
орган, яким установлено цей тариф,
повинен передбачити механізми
компенсації цієї різниці в порядку,
встановленому законодавством, чинним
законодавством не передбачений
механізм компенсації різниці в тарифах
на теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
споживачам бюджетної сфери та іншим
споживачам, хоча діючі на сьогоднішній
день тарифи на теплову енергію для
вищевказаних груп споживачів не
відшкодовують витрати на виробництво
теплової енергії. Розрахункова сума
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася для
потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевого
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання станом на 01.12.2013 р.
складає 12 млн. 865,49 тис. грн.

Виробництво, транспортування та
реалізацієя теплової енергії для
забезпечення потреб м. Марганця
здійснюється виключно КП
"Марганецьтепломережа", все майно
підприємства є власністю
територіальної громади міста і КП
"Марганецьтепломережа" не є власником
цього майна.

Викладені вище обставини визнані судом
виключними, відповідно заявлене
відповідачем клопотання про зменшення
сум пені та штрафу - обґрунтованим.
Враховуючи всі обставини справи,
заявлене відповідачем клопотання
підлягає частковому задоволенню, суми
пені та штрафу підлягають зменшенню на
30% від належних до стягнення сум,
внаслідок чого задоволенню підлягають
вимоги про стягнення пені у сумі 4 937,80
грн. та штрафу у сумі 4 854,52 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В ході розгляду даної справи, судом
було встановлено, що відповідачем не
надано доказів оплати заборгованості
за поставлений природний газ в повному
обсязі в період з моменту його
отримання до дати слухання справи,
враховуючи визнання відповідачем
позову, позов підлягає задоволенню у
наступних сумах: 85 228,32 грн. - основного
боргу, 4 937,80 грн. - пені, 4 854,52 грн. -
штрафу, 2 515,30 грн. - 3% річних, а всього: 97
535,94 грн.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати стягуються з відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог
у сумі 1 984,86 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Марганецьтепломережа" (53400, м.
Марганець Дніпропетровської області,
вул. Лесі Українки, 4-А, )
на користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, ) 85
228,32 грн. (вісімдесят п'ять тисяч двісті
двадцять вісім грн. 32 коп.) - основного
боргу, 4 937,80 грн. (чотири тисячі
дев'ятсот тридцять сім грн. 80 коп.) -
пені, 4 854,52 грн. (чотири тисячі вісімсот
п'ятдесят чотири грн. 52 коп.) - штрафу, 2
515,30 грн. (дві тисячсі п'ятсот
п'ятнадцять грн. 30 коп.) - 3% річних, 1 984,86
грн. (дві тисячі сто тридцять п'ять грн.
20 коп.) - судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

03.03.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік