ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2014
Справа № 4/416пн

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Гринько С.Ю.,
суддів Сич Ю.С.,
Мирошниченко Я.С. при секретарі
судового засідання Попової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом: Прокурора
Ворошиловського м. Донецька в
інтересах держави в особі Донецької

міської ради

до відповідача : Товариства з
обмеженою відповідальністю "Союз-2002" м.
Донецьк

третя особа : Управління з контролю
за використанням та охороною земель в
Донецькій області

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки шляхом зносу
будівель, розташованих на земельній
ділянці та приведення її в придатний до
використання стан

за участю представників сторін:

прокурор м.Донецька - Осипенко Ю.С.

від позивача - не явився

від відповідача - не явився,

від третьої особи - не явився.

Суть
спору :

13.12.2006р. Прокурор Ворошиловського
м. Донецька звернувся до
господарського суду Донецької області
в інтересах держави в особі Донецької
міської ради з позовною заявою, в якої
просить зобов»язати відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз-2002" м. Донецьк
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,0095га отриману під
розміщення літнього майданчика
ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташовану по
АДРЕСА_1 шляхом зносу будівель,
розташованих на земельній ділянці та
приведення її в придатний до
використання стан.

Позовні вимоги з посиланням на
приписи статей 125, 126, 212 Земельного
кодексу України позивач обґрунтовує
тим, що при проведенні перевірки
додержання вимог земельного
законодавства України прокуратурою
Ворошиловського району м. Донецька із
залученням спеціалістів Управління з
контролю за використанням та охороною
земель в Донецькій області, яку він
вказав у позові третьою особою без
самостійних вимог на предмет позову,
встановлено факт самовільного
використання відповідачем земельної
ділянки площею 0,0095га, розташованої по
АДРЕСА_1.

Прокурор у позовній заяві вказує
на те, що вказана земельна ділянка
використовуються відповідачем без
правовстановлюючих документів, що є
порушенням Земельного кодексу України.

26.02.2007р. господарським судом
зупинено провадження по справі №4/416пн
до розгляду касаційної скарги
Донецької міської ради Вищим
господарським судом України по справі
№ 3/308а, оскільки предмет спору по
справі № 3/308а співпадає з предметом
спору по наступній справі.

20.02.2014р. у зв'язку з закінченням
розгляду касаційної скарги Вищим
господарським судом України по справі
№ 3/308а, господарським судом поновлено
провадження по справі №4/416пн.

Розпорядженнями голови
господарського суду Донецької області
від 20.02.2014р. справу №4/416пн передано на
розгляд у складі головуючого судді
Гринько С.Ю., суддів Сич Ю.С та
Мирошниченко Я.С.

Ухвалою суду від 03.03.2014р. у зв'язку
з необхідністю доведення позивачем
позовних вимог з урахуванням наданих
відповідачем документів та неявкою
прокурора і представника відповідача,
розгляд справи відкладено на 13.03.2014р.

Відповідач в заперечення позовних
вимог надав рішення Донецької міської
ради від 22.10.2010р. про передачу в оренду
спірної земельної ділянки, договір
оренди земельної ділянки, а також акт
про передачу та приймання в оренду
спірної земельної ділянки для
експлуатації існуючого приміщення
ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Зважаючи на достатність
представлених прокурором та сторонами
документів, згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа розглядається за
наявними у ній матеріалами без
представників Донецької міської ради,
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз-2002" м. Донецьк та
третьої особи - Управління з контролю
за використанням та охороною земель в
Донецькій області, які не скористалися
своїм законним правом на участь в
судовому засіданні, на яке були
викликані ухвалами суду з
попередженням часу і місця проведення
судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення прокурора,
господарським судом

встановлено:

Предметом даного спору є законність
підстав для звільнення земельної
ділянки та приведення її у придатний
для використання стан

Господарський суд встановив, що 11.08.2006р.
спеціалістами Управління з контролю за
використанням та охороною земель в
Донецькій області проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства, за результатами якої
встановлено, що фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 передано в оренду
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою АДРЕСА_1 Товариству з обмеженою
відповідальністю «Союз-2002» для
розміщення ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_1",
який самовільно використовує земельну
ділянку площею 0,0095га під розташування
літньої площадки на 17 столів (96місць)
без правовстановлюючих документів, що
є порушенням вимог ст. 125 Земельного
кодексу України.

За результатами проведеної перевірки
складено акт перевірки дотримання
земельного законодавства від 11.08.2014р.
та видано припис № 002789 від 11.08.2006р.,
згідно якого зобов'язано фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 усунути
порушення земельного законодавства, а
саме оформити правовстановлюючі
документи на спірну земельну ділянку,
проте прокурор просить суд зобов'язати
саме Товариство з обмеженою
відповідальністю «Союз-2002» звільнити
спірну земельну ділянку та привести її
у придатний для використання стан.

Оцінюючи матеріали справи, надані
докази та пояснення сторін під час
розгляду даної справи, суд вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з огляду на наступне:

Відповідно до частини першої статті 13
Конституції України земля є об'єктом
права власності українського народу,
від імені якого це право здійснюють
органи державної влади і органи
місцевого самоврядування в межах,
визначених цією Конституцією, іншими
законодавчими актами України.

Статтею 2 Земельного кодексу України
передбачено, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

За приписами ст. 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

Відповідно до ст.212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам осіб або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування. Приведення земельних
ділянок у придатний для використання
стан, включаючи знесення будівель,
будівель і споруд, здійснюється за
рахунок громадян або юридичних осіб,
які самовільно зайняли земельні
ділянки. Повернення самовільно
зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Звертаючись з позовом про
зобов'язання звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку з посиланням
на ст.212 Земельного кодексу України,
прокурор має довести, що дана земельна
ділянка зайнята відповідачем
самовільно.

Поняття «самовільне зайняття
земельних ділянок» визначено в ст. 1
Закону України «Про державний контроль
за використанням та охороною земель»
від 19.06.2003р. № 963-ІV як будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду).

Як вбачається з матеріалів справи,
підставами позову є акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства не відповідачем, а
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
від 11.08.2006р.

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Союз - 2002» надав
договір оренди земельної ділянки від
05.04.2011р., укладений до 22.10.2035р. з якого
вбачається, що Донецькою міською радою
передано в оренду спірну земельну
ділянку фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для експлуатації
існуючого приміщення ресторану
"ІНФОРМАЦІЯ_1".

Також відповідачем надані рішення
Донецької міської ради від 22.10.2010р. про
передачу в оренду спірну земельну
ділянку та акт про передачу і прийом в
оренду спірної земельної ділянки.

Наведені вище докази спростовують
твердження прокурора щодо
самовільного зайняття саме
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Союз-2002» спірної
земельної ділянки.

На вимогу суду позивачем не було надано
доказів, які б спростовували вказані
заперечення та надані докази
відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що спірна земельна ділянка не
використовується Товариством з
обмеженою відповідальністю «Союз - 2002»,
отже, не можна вважати останнього
порушником земельного законодавства,
щодо самовільного зайняття земельної
ділянки розташованої по АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, доводи
прокурора спростовуються зібраними у
справі доказами, а позовні вимоги
стосовно звільнення спірної земельної
ділянки Товариством з обмеженою
відповідальністю «Союз - 2002» є
необгрунтованими, недоведеними
належним чином, та такими, що не
підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню
на позивача в порядку, що передбачений
ст.49 Господарського процесуального
кодексу України.

За п.4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

На підставі ст. 125, 126 Земельного
Кодексу України, керуючись ст. ст. 75, 22,
33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

В задоволенні позову прокурора
Ворошиловського м. Донецька в
інтересах держави в особі Донецької
міської ради до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз-2002" м. Донецьк
про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки шляхом зносу
будівель, розташованих на земельній
ділянці та приведення її в придатний до
використання стан - відмовити.

Стягнути з Донецької міської
ради, м.Донецьк (83050, Донецька область,
м.Донецьк, вул. Артема,98,
ідентифікаційний код 04052844, р/р2433 в
УДКС м.Донецька, МФО) на користь
Державного бюджету України (р/р 3006
у ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016,
, Отримувач: Київське
УК/Київський р-н/22030001, код бюджетної
класифікації 22030001) судовий збір в сумі
85,00грн.

Рішення господарського суду, повний
текст якого оголошено 13.03.2014р., може
бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду
протягом десяти днів.

Суддя
С.Ю. Гринько

Суддя
Ю.В. Сич

Суддя
Я.С.
Мирошниченко