ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Справа № 911/3282/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.,суддів
:Бондар С.В., Грека Б.М. - (доповідача у
справі)розглянувши у відкритому
судо-вому засіданні касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 30.01.14у справі№
911/3282/13господарського судуКиївської
областіза позовомПублічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"доКомунального підприємства
Броварської міської ради Київської
області "Броваритепловодоенергія"

простягнення суми

за участю представників
від:позивачаХаліна А.О. (дов. від
16.03.12)відповідачаКоваленко О.М. (дов. від
03.01.14)

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до
господарського суду Київської області
з позовом про стягнення з Комунального
підприємства Броварської міської ради
Київської області
"Броваритепловодоенергія" 6236986,78 грн., з
яких: 4636745,55 грн. основного боргу, 455497,16
грн. пені, 1011104,52 грн. штрафу, 42540,12 грн.
інфляційних втрат, 91099,43 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду
Київської області від 04.11.13 (суддя
Бабкіна В.М.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 30.01.14 (колегія
суддів у складі: головуючого-судді
Авдеєва П.В., суддів: Гончарова С.А.,

Куксова В.В.), позов задоволено
частково, припинено провадження у
справі в частині стягнення 9969,13 грн.
основного боргу, з відповідача на
користь позивача стягнено 3726776,42 грн.
основного боргу, 165942,79 грн. штрафу, 455497,16
грн. пені, 91099,43 грн. 3% річних, 49094,18 грн.
судового збору.

При цьому судами перераховано суму
інфляційних з врахуванням періодів
дефляції та відмовлено у стягненні
частини штрафу у зв'язку із
неправильним розрахунком.

Не погоджуючись з судовими актами у
справі в частині відмови в позові,
позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати в частині відмови у
стягненні з відповідача штрафу в
розмірі 845161,73 грн., інфляційних втрат в
розмірі 42540,12 грн. та прийняти в цій
частині нове рішення, яким позов
задовольнити. Касаційна скарга
мотивована невірними визначенням
судом періодів, за які нараховується
штраф. В іншій частині судові акт не
оскаржуються, а тому не перевіряються
судом касаційної інстанції та
підлягають залишенню без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 01.08.12 між позивачем,
як продавцем, та відповідачем, як
покупцем, був укладений договір № 249-БО
на купівлю-продаж природного газу.
Відповідно до п.7.2 Договору у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1
цього Договору, він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю, крім суми заборгованості,
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів - додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

На виконання умов Договору від 01.08.12 №
249-БО позивачем поставлений
відповідачу природний газ на суму
18215318,53 грн. Відповідач, в порушення умов
Договору, за отриманий природний газ
розраховувався частково в сумі 13578572,98
грн.

Відповідачем частково погашена
заборгованість, у зв'язку з чим станом
на 04.10.13 заборгованість відповідача
перед позивачем становила 3726776,42 грн.,
яка і була стягнута судами з
відповідача(в решті позовних вимог про
стягнення заборгованості провадження
у справі припинене); на неї нараховані 3%
річних та пеня на підставі п. 7.2
договору та ст. 625 Цивільного кодексу
України. Судові акти в цій частині не
оскаржуються, а тому, не перевіряються
судом касаційної інстанції та
підлягають залишенню без змін.

Позивачем заперечується розрахунок
штрафних санкцій. Судами встановлено,
що розмір штрафу був визначений
позивачем в сумі 1011104,52 грн., у тому
числі - за період з 14.11.12 до 14.11.12 на суму
486551,31 грн. в сумі 34058,59 грн.; за період з
23.11.12 до 25.12.12 на суму 2370611,33 грн. в сумі 165
942,79 грн.; за період з 10.01.13 до 15.01.13 на
суму 3900442,08 грн. в сумі 273030,95 грн.; за
період з 14.02.13 до 14.02.13 на суму 7686745,55 грн.
в сумі 538072,19 грн.

Як вбачається із зазначеного вище п.7.2
Договору, у разі невиконання покупцем
умов пункту 6.1 цього договору, він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю за прострочення
понад 30 днів додатково штраф у розмірі
7% від суми простроченого платежу.

Перевіривши розрахунок штрафу, який
складає 7% від розміру невиконаного
зобов'язання понад 30 днів, суди
встановили, у даному випадку штраф
підлягає нарахуванню за період з 23.11.12
до 25.12.12 на суму 2370611,33 грн. та становить
165942,79 грн. У решті розрахунку штрафу,
здійсненого позивачем, прострочення
виконання зобов'язання понад 30 днів не
відбувалося. Таким чином, сума штрафу,
яка підлягає стягненню з відповідача,
складає 165942,79 грн.

З врахуванням вимог ст. 111-7
Господарського процесуального кодексу
України суд касаційної інстанції не
здійснює переоцінку даних обставин
справи та не переховує суму штрафу.

Щодо стягнення інфляційних втрат.
Позивач просив стягнути з відповідача
суму інфляційних втрат, але здійснив
розрахунок заявленої до стягнення суми
інфляційної складової боргу без
врахування періодів прострочення, коли
індекс інфляції був менше одиниці
(дефляція). Враховуючи приписи
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-06/928/2012
від 17.07.12, судами правомірно зроблений
перерахунок інфляційних у бік
зменшення.

В своїй касаційній скарзі скаржник
фактично наполягає на тому, що суд
касаційної інстанції має здійснити
повторну оцінку доказів та дати їм
відмінну від даної судами, оцінку, що є
спробою переоцінки доказів у справі.

Відповідно до ст.111-5 Господарського
процесуального кодексу України, у
касаційній інстанції скарга
розглядається за правилами розгляду
справи у суді першої інстанції за
винятком процесуальних дій, пов'язаних
із встановленням обставин справи та їх
доказуванням. Касаційна інстанція
використовує процесуальні права суду
першої інстанції виключно для
перевірки юридичної оцінки обставин
справи та повноти їх встановлення у
рішенні або постанові господарського
суду.

Отже, доводи скаржника, викладені в
касаційній скарзі, зводяться до
намагань переоцінити докази, тому до
уваги судом не беруться, при тому, що
вони вже були предметом дослідження в
апеляційному суді та обґрунтовано ним
відхилені, а тому, постанову
апеляційного господарського суду слід
залишити без змін, так як вона ухвалена
при повному з'ясуванні всіх обставин
справи та при вірному
правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 30.01.14 у справі
№911/3282/13 залишити без змін.

Головуючий - суддя В.І.
Дерепа

Судді С.В. Бондар

Б.М. Грек