ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 р.
Справа № 914/360/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛЮНА",
м.Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інформпроект",
с.Солонка, Пустомитівський район,
Львівська область

про стягнення 25 891,78 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Мельник О.Г. - представник
(довіреність №18 від 04.06.2013р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю "ЛЮНА" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інформпроект" про
стягнення 25 891,78 грн., з яких 25 000,00 грн.
помилково перерахованих коштів та 891,78
грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 05.02.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 19.02.2014р.

Ухвалою суду від 19.02.2014р. розгляд справи
відкладено на 12.03.2014р.

Представник позивача подав уточнення
до позовної заяви (вх. №7521/14 від 24.02.2014р.)
щодо юридичної адреси відповідача.
Крім того, до вищевказаної заяви
долучив наступні документи: оригінали
доказів надсилання позовної заяви
відповідачу на юридичну та поштову
адреси, копію Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців на
відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задоволити з
підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
повторно не забезпечив, вимог ухвал
суду від 05.02.2014р. та 19.02.2014р. не виконав.

14.03.2014р. на адресу суду повернувся
поштовий конверт з рекомендованим
відправленням відповідачу ухвали про
порушення провадження у справі за
адресою: 81131, Львівська область,
Пустомитівський район, с.Солонка,
вул.11-го Листопада, №684, з відміткою
поштового відділення про те, що
причиною повернення є закінчення
терміну зберігання. Поштовий конверт
надсилався відповідачу на адресу
вказану позивачем в позовній заяві, а
саме: 81131, вул.11-го Листопада, №684,
с.Солонка, Пустомитівський район,
Львівська область.

Судом встановлено, що в матеріалах
справи наявна поштова адреса ТзОВ
"ІНФОРМПРОЕКТ", а саме: 79037, м.Львів,
вул.Б.Хмельницького, 212, офіс 306. Відтак,
ухвала про порушення провадження у
справі надсилалась відповідачу також
на поштову адресу, що підтверджується
реєстром №110 канцелярії
господарського суду Львівської
області на відправлення
рекомендованої з повідомленням
кореспонденції за 06.02.2014р.

Станом на 12.03.2014р. із вказаної адреси, а
саме: 79037, м.Львів, вул.Б.Хмельницького,
212, офіс 306, від відповідача не
повернулось поштове повідомлення про
вручення йому ухвали суду від 05.02.2014р.
або поштовий конверт без вручення його
адресату.

Як вбачається із представленої
позивачем роздруківки з Інтернет сайту
ДП "Інформаційно-ресурсний центр",
місцезнаходженням ТзОВ "ІНФОРМПРОЕКТ"
у Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців є:
81131, Львівська область, Пустомитівський
район, с.Солонка, вул. 1-го Листопада, буд
№684. Водночас у позовній заяві позивач
вказав вулицю 11-го Листопада.

Представник позивача в судовому
засіданні долучив докази надсилання
позовної заяви відповідачу на адресу
вказану в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців: 81131, Львівська
область, Пустомитівський район,
с.Солонка, вул. 1-го Листопада, буд №684 та
на поштову адресу: 79037, м.Львів,
вул.Б.Хмельницького, 212, офіс 306.

Згідно п.п. 3.9.1 п.п.3.9 п.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011, № 18 із
змінами та доповненнями, за змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 17.02.2014р.
за №18179183 наданого представником
позивача, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інформпроект" станом
на 17.02.2014р. перебуває в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
місцезнаходження: 81131, Львівська
область, Пустомитівський район,
с.Солонка, вул. 1-го Листопада, буд №684.

Станом на 12.03.2014р. на адресу суду від
відповідача не повернулись поштові
повідомлення про вручення йому ухвали
суду від 19.02.2014р. про відкладення
розгляду справи на 12.03.2014р. або поштові
конверти без вручення його адресату.

Крім того, слід зазначити, що ухвала
суду про відкладення розгляду спору на
12.03.2014р. надсилалась відповідачу також
і на поштову адресу, а саме: 79037, м.Львів,
вул.Б.Хмельницького, 212, офіс 306.

Факт надсилання відповідачу ухвали
суду від 19.02.2014р. про відкладення
розгляду справи на 12.03.2014р.
підтверджується реєстром суду на
відправлення рекомендованої з
повідомленням кореспонденції № 185 від
21.02.2014р., та узгоджується з позицією
Вищого господарського суду України
викладеною у третьому абзаці п.п. 3.9.1
п.п.3.9 п.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції".

Відтак, суд виконав умови
Господарського процесуального кодексу
України щодо належного повідомлення
відповідача про час і місце розгляду
справи. До повноважень господарських
судів не віднесено встановлення
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Інші адреси
відповідача, крім вказаної у позовній
заяві та Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду
невідомі.

Станом на 12.03.2014р. від відповідача
відзив, заяви, клопотання, в тому числі
про відкладення розгляду справи не
надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст. 75
ГПК України при відсутності
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши пояснення
представника позивача, суд,-

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛЮНА" помилково
перерахувало на розрахунковий рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інформпроект»
грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№123 від 14.11.2012р. - призначення платежу -
за щебінь згідно з рахунком ІНФ 15 від
09.11.2012р.

Позивач звертався до відповідача із
вимогою від 18.10.2013р., в якій просив
відповідача в семиденний термін
повернути помилково сплачені кошти в
сумі 25 000,00 грн. Проте дана вимога
залишена відповідачем без відповіді та
задоволення.

Відтак, у відповідача існує
заборгованість у сумі 25 000,00 грн.

Позивач згідно умов ст.625 ЦК України
нарахував відповідачу 891,78 грн. 3%
річних.

Отже, загальна сума заборгованості
становить 25 891,78 грн., з яких 25 000,00 грн.
основного боргу та 891,78 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Відповідно ст. 55 Конституції України,
ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Зобов'язання, що виникає внаслідок
набуття майна за рахунок іншої особи
без достатніх правових підстав,
регулюється главою 83 ЦК України і до
предмету доказування в даній справі
належить встановлення судом факту
отримання грошових кошті та
безпідставність їх набуття
відповідачем.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛЮНА" помилково
перерахувало на розрахунковий рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інформпроект»
грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн.

Факт перерахунку відповідачу коштів в
сумі 25 000,00 грн. підтверджується
платіжним дорученням №123 від 14.11.2012р. -
призначення платежу - за щебінь згідно
з рахунком ІНФ 15 від 09.11.2012р.

Як пояснив представник позивача,
господарські відносини між сторонами
відсутні, тому нього не було
зобов'язань з проведення оплати перед
відповідачем.

Як вбачається із рахунку ІНФ15 від
09.11.2012р., який вказаний у підставі
платежу, платіжного доручення № 123 від
14.11.2012р., він виставлений товариством з
обмеженої відповідальністю
"Інформпроект" товариству з обмеженою
відповідальністю "Галичинабуд".
Бухгалтер, який обслуговує ці
підприємства помилково перерахував
вказані кошти від ТзОВ "ЛЮНА" замість
ТзОВ "Галичинабуд".

Позивач звертався до відповідача із
вимогою від 18.10.2013р., в якій просив
відповідача в семиденний термін
здійснити повернення помилково
сплачених коштів в розмірі
25000,00 грн. Факт надсилання вимоги на усі
відомі позивачу адреси
підтверджується фіскальними чеками
№1351 від 24.10.2013р. та № 1352 від 24.10.2013р.
Проте дана вимога залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Відповідно до п.1 ст. 222 ГК України особи,
які порушили майнові права і законні
інтереси інших підприємств та
організацій зобов'язані поновити їх не
чекаючи пред'явлення претензії (вимог,
листів, тощо) чи звернення до суду, що
відповідачем зроблено не було.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» від 05.04.2001р. № 2346-111 із змінами
та доповненнями помилковий переказ - це
рух певної суми коштів, внаслідок якого
з вини банку або іншого суб'єкта
переказу відбувається її списання з
рахунка неналежного платника та/або
зарахування на рахунок неналежного
отримувача чи видача йому цієї суми у
готівковій формі.

Відповідно до п.6 Указу Президента
України №227/95 від 16.03.1995 року «Про
заходи щодо нормалізації платіжної
дисципліни в народному господарстві
України», підприємства незалежно від
форм власності мають право повертати у
п'ятиденний строк помилково зараховані
на їх рахунок кошти.

Пунктом 1.4. Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
правління НБУ 21.01.2004р. №22 із змінами та
доповненнями (далі по тексту -
Інструкція) передбачено, що неналежний
отримувач - це особа, якій без законних
підстав зарахована сума переказу на її
рахунок або видана їй у готівковій
формі.

Згідно п.2.35 Інструкції, кошти, що
помилково зараховані на рахунок
неналежного утримувача, мають
повертатися ним у строки, установлені
законодавством України, за порушення
яких неналежний отримувач несе
відповідальність згідно із
законодавством України. У разі
неповернення неналежним отримувачем
за будь-яких причин коштів у зазначений
строк, повернення їх здійснюється у
судовому порядку.

Відповідач доказів повернення коштів
не подав, проти позову не заперечив,
позовних вимог не спростував, відтак,
суд враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України дійшов
висновку про те, що вимога позивача про
стягнення помилково перерахованих
коштів в сумі 25 000,00 грн. є обгрунтованою
та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення 891,78
грн. трьох процентів річних суд
зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу
"Загальні положення про зобов'язання"
книги 5 ЦК України, а тому визначає
загальні правила відповідальності за
порушення грошового зобов'язання та
поширює свою дію на всі види грошових
зобов'язань, якщо інше не передбачено
спеціальними нормами, що регулюють
суспільні відносини з приводу
виникнення, зміни чи припинення
окремих видів зобов'язань. При цьому
важливим є встановлення, які
зобов'язання є грошовими.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплати гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України
грошовим є зобов'язання, яке
виражається в грошових одиницях
України (або грошовому еквіваленті в
іноземній валюті). Така правова позиція
підтверджується й практикою
Верховного Суду України (постанова від
6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Водночас, підставою для задоволення
позовних вимог є ст.1212 ЦК України глави
83 Цивільного кодексу України, що
регулює порядок набуття, збереження
майна без достатньої правової
підстави.

Відтак, в даному випадку помилково
перераховані кошти є незаконно
отриманим майном та не є грошовим
зобов"язанням, оскільки вони
використовуються не в якості засобу
погашення грошового боргу.

З огляду на це, положення ст. 625 ЦК
України не застосовуються до
зазначених відносин, відтак у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення трьох процентів річних в
сумі 891,78 грн. слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку підставності позовних
вимог до задоволення частково. З
відповідача підлягає до стягнення 25
000,00 грн. помилково перерахованих
коштів.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №7 від 22.01.2014р. на
суму 1827,00 грн., який відповідно до ст.49
ГПК України слід покласти на обидві
сторони пропорційно до задоволеної
суми позову.

Керуючись ст.ст.11, 15, 16, 509, 1212 ЦК України,
п.1 ст. 222 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 49, 75,
82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інформпроект"
(юридична адреса: 81131, Львівська
область, Пустомитівський район,
с.Солонка, вул. 1-го Листопада, буд №684;
поштова адреса: 79037, м.Львів,
вул.Б.Хмельницького, 212, офіс 306; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛЮНА" (76018;
Львівська область, м.Івано-Франківськ,
вул.Леся Курбаса, 4; )
25 000,00 грн. помилково перерахованих
коштів та 1 764,07 грн. судового збору.

3. В частині позовних вимог про
стягнення 891,78 грн. трьох процентів
річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим
рішення в законної сили, в порядку
ст.116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

6. Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 17.03.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.