ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р.
Справа № 911/10/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Державного
підприємства "Житомирський військовий
лісгосп", м.Житомир

до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Біла Церква, м. Біла Церква

про стягнення 7507,56 грн.

за участю представників:

від позивача: не
з'явився;

від відповідача: Яцко
А.В. за дов. від 26.12.2013 р. №1402.

Обставини справи:

Державним підприємством "Житомирський
військовий лісгосп" (надалі позивач)
заявлено позов до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Біла Церква (надалі відповідач) про
стягнення 7507,56 грн., з яких: 6930,00 грн.
основний борг, 481,30 грн. пеня та 96,26 грн. 3%
річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо оплати товару за
договором купівлі-продажу від 12.03.2012 р.
№ 118.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.01.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 05.02.2014 р.

03.02.2014 р. на адресу господарського суду
Київської області представником
позивача подано клопотання про розгляд
справи без участі представника
останнього.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 05.02.2014 р. у зв'язку з неявкою
у судове засідання представника
відповідача розгляд справи відкладено
на 26.02.2014 р.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутнього у
судовому засіданні представника
відповідача, суд

встановив:

12 березня 2012 року між ДП "Житомирський
військовий лісгосп" (продавець, позивач
у справі) та Квартирно-експлуатаційним
відділом м. Біла Церква (покупець,
відповідач у справі) було укладено
договір купівлі-продажу № 118 (надалі
договір), відповідно до п. 1.1. якого,
продавець зобов'язується передати у
власність покупця наступну продукцію:
дрова паливні у кількості 90,0 с/м
загальною вартістю 6930,00грн., а покупець
прийняти й оплатити.

Відповідно до п. 4.1 договору
здача-приймання товару провадиться
уповноваженими представниками покупця
і продавця.

Згідно з п. 7.1. договору оплата товарів
здійснюється за договірною ціною
шляхом перерахування грошей на
розрахунковий рахунок продавця в
такому порядку: 100% від суми вказаної у
п. 1.2. договору не пізніше 31.12.2012 р.

Згідно з п. 10.1 договору, останній
набирає чинності в день підписання
його обома сторонами та діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов договору
купівлі-продажу № 118 від 12.03.2012 р.
позивачем було поставлено товар
відповідачеві, що підтверджується
підписаною представниками сторін
товарно-транспортною накладною 01КВЛ
№000088 від 12.03.2012 р. на суму 6930,00 грн.

Факт отримання відповідачем - КЕВ м.
Біла Церква, товару підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
зазначеної вище накладної, яка містить
підпис представника відповідача в
графі "отримав(ла)" та копією
довіреності від 05.03.2012р. серії ЯПД №536,
яка видана відповідачем Бондаренку
Сергію Васильовичу на отримання від
позивача дров у кількості 90,00 с/м.
Вказана довіреність підписана
керівником та головним бухгалтером
відповідача, та містить відтиск
печатки КЕВ м. Біла Церква.

Відповідно до п. 11 Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої постановою
Держарбітража при Раді Міністрів СРСР
від 15.07.1965р. №П-6, приймання товарів
мають право здійснювати робітники
отримувача (покупця), уповноважені на
то керівництвом
підприємства-отримувача, і ці
працівники повинні відноситись до
категорії матеріально-відповідальних
осіб. Відпуск товарно-матеріальних
цінностей покупцям або передача їх
безоплатно здійснюється
підприємствами тільки на підставі
доручень отримувачів (покупців).

Порядок використання доручень
регулюється наказом Мінфіну України
№99 від 16.05.96р. "Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих та використаних
доручень на отримання цінностей"
(зареєст. у Мін'юсті України 12.06.96р.
№293/1318). Пунктом 2 Інструкції визначено,
що сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безоплатно
тільки за довіреністю одержувача.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Довіреність на одержання цінностей є
первинним документом, що фіксує
рішення уповноваженої особи
(керівника) підприємства про
уповноваження конкретної фізичної
особи одержати для підприємства
визначені перелік та кількість
цінностей. Без довіреності не може бути
створено інший первинний документ -
накладну-вимогу, товарно-транспортну
накладну, який є дозволом для
здійснення господарської операції з
відпуску цінностей.

З п.п. 7.1. договору вбачається, що
відповідач мав здійснити розрахунок з
позивачем у термін до 31.12.2012 р.

Присутній у судовому засіданні
представник відповідача визнав у
повному обсязі заборгованість перед
позивачем за отриманий товар у розмірі
6930,00 грн., про що зазначено у протоколі
судового засідання.

Відповідно до частини п'ятої ст. 78 ГПК
України у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, дії
відповідача по визнанню позову не
суперечать законодавству та не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Врахувавши вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо сплати коштів, за
отриманий за договором купівлі-продажу
№ 118 від 12.03.2012 р. від позивача товар в
розмірі 6930,00 грн.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У ст. 629 ЦК України вказано, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами частини першої статті 692
Цивільного кодексу України
передбачено: покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем дотримано вимоги даних норм
процесуального законодавства і подано
всі докази на підтвердження своїх
позовних вимог, в той час як
відповідачем не спростовано існування
заборгованості перед ДП "Житомирський
військовий лісгосп" у розмірі 6930,00 грн.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем на час прийняття
рішення не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога про
стягнення з відповідача 6930,00 грн. боргу
за отриманий від позивача товар
підлягає задоволенню.

Окрім основного боргу, позивач просить
стягнути з відповідача грн. 96,26грн. 3%
річних та 481,30 грн. пені, які нараховані
за 169 днів прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Зробивши розрахунок 3% річних по
заборгованості за проданий товар (за
період з 01.01.2013 р. по 18.06.2013 р., 169 днів, які
вказані у розрахунку позивача), судом
встановлено, що розрахунок позивача
виконано арифметично вірно, а тому
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 3% річних суд задовольняє
повністю, а саме у розмірі 96,26 грн.

Частиною першою ст. 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно частини першої ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 8.1. договору за прострочення
платежу покупець сплачує продавцю пеню
у розмірі 0,1 % від суми заборгованості
за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини шостої ст. 232
Господарського процесуального кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зробивши розрахунок пені по
заборгованості за проданий товар (за
період з 01.01.2013 р. по 18.06.2013 р., 169 днів, які
вказані у розрахунку позивача), суд
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача пені за несвоєчасну сплату
заборгованості задовольняє частково, а
саме у розмірі 479,59 грн., оскільки
відповідний розрахунок виконаний
позивачем арифметично невірно.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 6930,00 грн. основного
боргу, 479,59 грн. пені та 96,26 грн.
3% річних, загалом 7505,85 грн.

Судові витрати, відповідно до частини
п'ятої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судом
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Біла Церква (09117, Київська обл., м. Біла
Церква, вул. Ярмаркова, буд. 1; код ЄДРПО
України 08167863) на користь Державного
підприємства "Житомирський військовий
лісгосп" (10005, Житомирська область, м.
Житомир, вул. Черняховського, буд. 120;
код ЄДРПО Україна 36548884) - 6930 (шість тисяч
дев'ятсот тридцять) гривень 00 коп.
боргу, 96 (дев'яносто шість) гривень 26
коп. 3% річних, 479 (чотириста сімдесят
дев'ять) гривень 59 коп. пені та 1720 (одну
тисячу сімсот двадцять) гривень 11 коп.
судового збору.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено 06.03.2014
року.

Суддя
А.В. Лопатін