ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.14р. Справа № 904/664/14За позовом:
Дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», м.
Дніпропетровськ

До: Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»,
м. Дніпропетровськ

Третя особа на стороні позивача:
Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

Про: стягнення 89 690, 76 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача : Галасун Г.І. (дов. від
25.12.13р.);

Від відповідача: Скиба С.Г. (дов.№ББУ/ПУ
83/14 від 01.01.14р.);

Від третьої особи: Коноплянка А.Ю. (дов.
№13-249 від 27.12.13р.)

СУТЬ СПОРУ :

ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» (
позивач ) звернувся з позовом до ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» ( відповідач )
про стягнення 89 690, 76 грн.
недоотриманих доходів (грошових
коштів) за виконані роботи згідно до
договору №11-012411-ПДи від 25.05.11р. Позовні
вимоги обґрунтовані посиланням на
заниження відповідачем вартості
виконаних позивачем у відповідності з
умовами договору робіт ( внаслідок не
врахування при визначенні поточної
ціни на окремі матеріали для
будівництва у вартості прямих витрат
заготівельно-складських витрат ;
застосування усередненого показника
для визначення коштів на покриття
решти статей загально виробничих
витрат в розмірі 0,98 ( в той час , як
Держбудом України рекомендовано
усереднений показник в розмірі 2,9 );
застосування усередненого показника
для визначення розміру кошторисного
прибутку в розмірі 1,23 грн/люд-год ( при
тому ,що Держбудом України
рекомендовано усереднений показник в
розмірі 2,84/люд-год ) ; застосування
усередненого показника для визначення
коштів на покриття адміністративних
витрат в розмірі 0,73 грн/люд-год ( при
тому , що Держбудом України
рекомендовано усереднений показник в
розмірі 1,23 грн/люд-год ) .Ці обставини
було виявлено під час перевірки
підприємства позивача Державною
фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області . На думку
позивача стягувана сума є за своєю
правовою природою збитками , а відтак
на підставі приписів ст.224 ГКУ підлягає
відшкодуванню за рахунок відповідача.

ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (
відповідач ) проти задоволення
позовних вимог заперечує , посилаючись
на наступне: сторонами договору
№11-01/2411-ПД/и від 25.05.11р. (п.5.1. договору)
було погоджено вартість робіт
(договірну ціну робіт) , яка включає в
себе вартість необхідних для
виконання робіт, матеріалів /або
обладнання , інших витрат підрядника ,
пов'язаних з виконанням робіт, і плату
за виконану ним роботу згідно з
договірною ціною (додаток №1 і
розрахунку договірної ціни (додаток
№2), які є невід'ємною частиною цього
договору. Згідно з п. 5.2. договору
сторони узгодили , що погоджена
вартість робіт є остаточною і може
бути змінена тільки за взаємною
згодою сторін у випадку внесення
замовником змін та/або доповнень в
об'єм виконуваних робіт , у
відповідності з п.5.2 договору. З
урахуванням зазначеного відповідач
зазначає, що сторони уклали договір в
якому у відповідності до вимог ст.628 ЦК
України погодили в тому числі і
вартість робіт; а тому відповідач не
зобов'язаний виконувати те, що не
передбачено договором, а саме -
рекомендації Держбуду. Також
відповідач зазначає, що всі роботи за
вищезазначеним договором були
виконані позивачем належним чином та
були оплачені відповідачем у повному
обсязі, доказом чого є банківські
виписки на загальну суму 2 022 583, 20 грн.;
а том, грошові зобов'язання перед
позивачем у відповідача є припиненими.
У позовній заяві не вказано, яке саме
господарське зобов'язання за
договором або законом порушив
відповідач, коли воно повинно було
бути виконане .Окрім того - відповідач
зазначає, що звертаючись з позовом про
відшкодування збитків , позивач
повинен довести у відповідності з
вимогами ст.ст.22, 614, 623 ЦК України , ст.226
ГК України та оглядового листа ВГСУ
від 14.02.14р. №01-06/20/2014 наявність усіх
елементів складу господарського
правопорушення: 1) порушення
зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний
зв'язок між порушенням зобов'язання
та збитками; 4) вину.

ДФІ в Дніпропетровській області
(третя особа) позовні вимоги підтримала
у повному обсязі та в письмових
поясненнях зазначає, що: на виконання
п.1.1.4.1. Плану Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
на І квартал 2013 року, на підставі
направлення від 21.02.13р. №391-13,
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
ДП «Дніпропетровський облавтодор»
ВАТ «Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» за
період з 01.07.10р. по 31.12.12р.; за
наслідками якої було складено
відповідний акт ревізії №06-16/63 від
15.04.13р., в якому зазначено, що : в ході
ревізії повноти отримання доходів
встановлено недоотримання доходів
підприємством на загальну суму 89 690,76
грн. внаслідок визначення вартості
виконаних робіт у заниженому розмірі,
що є порушенням вимог ст. 4, п. З, 5, 8 ст. 9
Закону №996, п. 21 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 15 "Дохід",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 29.11.1999 №290 (далі -
П(С)БО «Дохід»), п.3.1.18.2, п. 3.1.18.4, п 3.2.5.2
Правил визначення вартості
будівництва, затверджених наказом
Державного комітету з будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 27.08.2000 № 174, зі змінами і
доповненнями (далі -ДБНД.1.1-1-2000); за
результатами перевірки Актів (ф.№КБ-2в)
встановлено, що філією «Павлоградський
райавтодор» при визначенні поточної
ціни на окремі матеріали для
будівництва у вартості прямих витрат
не враховано заготівельно-складські
витрати на загальну суму 11 928,0 грн без
ПДВ, чим порушено вимоги п.3.2.5.2 ДБН Д.
1.1-1-2000; окрім того, перевіркою
розрахунків загальновиробничих витрат
до Актів ф.№КБ-2в встановлено, що філією
«Павлоградський райавтодор» при
визначенні розміру III блоку
загальновиробничих витрат застосовано
усереднений показник для визначення
коштів на покриття решти статей
загальновиробничих витрат в розмірі
0,98, в той час, як Держбудом України
рекомендовано усереднений показник в
розмірі 2,9.; також ревізією
встановлено, що усереднений показник
для визначення розміру кошторисного
прибутку застосовано в розмірі 1,23
грн/люд-год, при тому що Держбудом
України рекомендовано усереднений
показник в розмірі 2,84 грн/люд-год,
розмір усередненого показника для
визначення коштів на покриття
адміністративних витрат застосовано в
розмірі 0,73 грн/люд-год, при тому що
Держбудом України рекомендовано
усереднений показник в розмірі 1,23
грн/люд-год, чим порушено п.3.1.18.2 та
п.3.1.18.4 ДБН Д.1.1-1-2000. З
урахуванням вищезазначеного, третя
особа зазначає, що ДП
«Дніпропетровський облавтодор»
недоотримало коштів в загальній сумі 89
690,76 грн з ПДВ (2011 рік) та завдано
матеріальної шкоди (збитків)
підприємству на вказану суму.

Заслухавши пояснення
представників сторін та третьої особи,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

25.05.11р. між ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» ( замовник ) та ДП
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» (
підрядник ) укладено договір
№11-01/2411-ПД/и , відповідно до умов якого
у порядку та на умовах , передбачених
даним договором , підрядник
зобов'язався власними силами на свій
ризик виконати, а замовник
зобов'язався прийняти та оплатити
наступні роботи: реконструкція
автошляху від виробничого
структурного підрозділу «Шахта»
«Тернівська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» до дільниці
рекультивації на ВСП «Шахта»
«Тернавська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» у відповідності з
умовами даного договору.

В п.5.1. договору сторони погодили,
що вартість робот по договору
погоджується сторонами в договірній
ціні , яка є невід'ємною частиною цього
договору, та складає 11 000 000, 00 грн. , в
тому числі ПДВ - 20% - 1 833 333, 33 грн. ;
вартість робіт включає у себе
вартість необхідних для виконання
робіт матеріалів та / або обладнання,
інших витрат підрядника, пов'язаних з
виконанням робот, та плату за виконану
ним роботу згідно договірної ціни
(додаток №1) та розрахунку договірної
ціни (додаток №2) , які є невід'ємною
частиною цього договору. Згідно з п.5.3.
договору оплата робот виконується
замовником щомісячно шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок підрядника на протязі
20 календарних днів з моменту
підписання сторонами акту прийому
виконаних підрядник робіт (Форма
КБ-2в), на підставі довідки про
вартість виконаних підрядних робіт
(форма КБ-3) та виставлення рахунку
підрядником; кінцевий розрахунок за
всі виконані підрядником та прийняті
замовником роботи виконується на
протязі 20 (двадцяти ) календарних днів
з моменту підписання сторонами
кінцевого акту прийому виконаних
підрядних робіт (форма КБ-2в). (а.с.13-19).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було погоджено з
відповідачем договірну ціну №1, що є
додатком №1 до вищезазначеного
договору (а.с.20) .

Окрім того позивачем підписано
без зауважень акти виконаних
будівельних робіт (форми №КБ-2в) за
період червень-грудень 2011 року
(а.с.32-49) на загальну суму 2 022 583, 20 грн.;
та підписано без зауважень розрахунок
договірної ціни (а.с.72-93)

На виконання умов договору ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» здійснив
оплату за договором у розмірі 2 022 583, 20
грн. на користь позивача (що не
заперечується позивачем та
підтверджується відповідними
банківськими виписками ( а.с. 59-70) та
актом звірки розрахунків на суму 2 022
583, 20 грн. , підписаним сторонами без
заперечень , а.с.58).

Одночасно в Акті Державної
фінансової інспекції
Дніпропетровської області №06-16/63 від
15.04.13р. ревізії фінансово-господарської
діяльності ДП «Дніпропетровський
облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» за період з 01.07.10р. по 31.12.12р.
було зазначено, що : в ході ревізії
повноти отримання доходів встановлено
недоотримання доходів підприємством
на загальну суму 89 690,76 грн. внаслідок
визначення вартості виконаних робіт у
заниженому розмірі, що є порушенням
вимог ст. 4, п. З, 5, 8 ст. 9 Закону №996, п. 21
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
29.11.1999 №290 (далі - П(С)БО «Дохід»), п.3.1.18.2,
п. 3.1.18.4, п 3.2.5.2 Правил визначення
вартості будівництва, затверджених
наказом Державного комітету з
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 27.08.2000 № 174, зі
змінами і доповненнями (далі
-ДБНД.1.1-1-2000); за результатами перевірки
Актів (ф.№КБ-2в) встановлено, що філією
«Павлоградський райавтодор» при
визначенні поточної ціни на окремі
матеріали для будівництва у вартості
прямих витрат не враховано
заготівельно-складські витрати на
загальну суму 11 928,0 грн без ПДВ, чим
порушено вимоги п.3.2.5.2 ДБН Д. 1.1-1-2000;
окрім того перевіркою розрахунків
загальновиробничих витрат до Актів
ф.№КБ-2в встановлено, що філією
«Павлоградський райавтодор» при
визначенні розміру III блоку
загальновиробничих витрат застосовано
усереднений показник для визначення
коштів на покриття решти статей
загальновиробничих витрат в розмірі
0,98, в той час, як Держбудом України
рекомендовано усереднений показник в
розмірі 2,9.; також, ревізією
встановлено, що усереднений показник
для визначення розміру кошторисного
прибутку застосовано в розмірі 1,23
грн/люд-год, при тому що Держбудом
України рекомендовано усереднений
показник в розмірі 2,84 грн/люд-год,
розмір усередненого показника для
визначення коштів на покриття
адміністративних витрат застосовано в
розмірі 0,73 грн/люд-год, при тому що
Держбудом України рекомендовано
усереднений показник в розмірі 1,23
грн/люд-год, чим порушено п.3.1.18.2 та
п.3.1.18.4 ДБН Д.1.1-1-2000. ( а.с.119-128). 01.05.13р. ДФІ
в Дніпропетровській області надіслало
позивачу вимогу №04-06-05-15/6866 про
усунення вищезазначених порушень (
а.с.52). У зв'язку з чим позивач
звернувся з позовом до суду про
стягнення з відповідача на свою
користь 89 690, 76 грн. недоотриманих
доходів.

Дослідивши докази, на які посилається
позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
Кодексу, зокрема, з договорів та інших
правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 173
Господарського кодексу України, в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з приписами статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що у
даному випадку правовідносини сторін
виникли на підставі договору
№11-01/2411-ПД/и від 25.05.11р. (який за своєю
правою природою містить всі умови
договору підряду) , за яким замовник
доручає , а підрядник приймає на себе
виконання робіт по реконструкції
автошляху від виробничого
структурного підрозділу «Шахта»
«Тернівська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» до дільниці
рекультивації на ВСП «Шахта»
«Тернавська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» .

Згідно статті 6 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України). В
силу ст. 632 ЦК України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом. Зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.
Відповідно до ст. 843 ЦК України у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.
Згідно зі ст. 844 ЦК України ціна у
договорі підряду може бути визначена у
кошторисі. Якщо робота виконується
відповідно до кошторису, складеного
підрядником, кошторис набирає чинності
та стає частиною договору підряду з
моменту підтвердження його замовником.
Кошторис на виконання робіт може бути
приблизним або твердим. Кошторис є
твердим, якщо інше не встановлено
договором.

Тобто, укладаючи договір підряду,
сторони на власний розсуд погодили
його істотні умови, у тому числі й ціну
договору, яка є динамічною та визначена
у кошторисах, що є невід'ємними
частинами договору.

Враховуючи наведене, замовник
зобов'язаний оплачувати підрядні
роботи, виходячи з їх виконаних обсягів
та за ціною, визначеною сторонами у
кошторисах до договору підряду.

Як уже зазначалося, заявлену вимогу про
стягнення 89 690, 76 грн. недоотриманих
доходів ( збитків ) позивач мотивував
посиланням лише на акт №06-19/63 від
15.05.13р., складений ДФІ в
Дніпропетровській області.

Разом з тим , наданий позивачем акт
№06-19/63 від 15.05.13р. відображає відомості
про недоотримання доходів
підприємством позивача на загальну
суму 89 690,76 грн. внаслідок визначення
вартості виконаних робіт у заниженому
розмірі; з посиланням на порушення
вимог ст. 4, п. З, 5, 8 ст. 9 Закону №996, п. 21
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 15 "Дохід", п.3.1.18.2, п. 3.1.18.4, п 3.2.5.2
Правил визначення вартості
будівництва, та рекомендацій Держбуду
України. А відтак цей акт не може бути
прийнятий до уваги , оскільки він не є
беззаперечним доказом ,а є лише
результатом тлумачення третьою особою
змісту правовідносин , що існували між
сторонами , та нормативно-правових
актів ,які застосовуються до даних
правовідносин .Окрім того - суд вважає
безпідставними твердження ДФІ у
Дніпропетровській області в акті на
порушення відповідачем рекомендацій
Держбуду України, оскільки вони
носять лише рекомендаційний характер,
та не є обов'язковими для застосування .

Таким чином , встановлені органами
державної контрольно-ревізійної
служби при проведенні контрольних
заходів факти підлягають доказуванню
стороною та оцінці судом на загальних
підставах за правилами, визначеними
чинним ГПК України, тобто сам лише акт
ревізії не звільняє сторону від
процесуального обов'язку доводити свої
вимоги іншими належними та допустимими
доказами.

Однак в порушення приписів ст. ст. 33, 34
ГПК України позивач не довів обставин
справи стосовно заниження
відповідачем (замовником) цін за
виконані підрядником (позивачем)
роботи , ціни на які були погоджені
сторонами в договорі №11-012411-ПДи від
25.05.11р.

Що стосується стягнення з відповідача
збитків, господарський суд зазначає, що
за загальним принципом цивільного
права особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування
(частина перша статті 22, стаття 611,
частина перша статті 623 Цивільного
кодексу України). Для застосування
такої міри відповідальності, як
відшкодування збитків, потрібна
наявність повного складу цивільного
правопорушення, як-то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками;
вина правопорушника.

Відсутність будь-якого з зазначених
елементів цивільного правопорушення
виключає настання цивільно-правової
відповідальності відповідача у
вигляді покладення на нього обов'язку з
відшкодування збитків.

Відповідно до пункту 4 частини третьої
статті 129 Конституції України та статті
33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Тобто, обов'язок щодо
доведення наявності складу цивільного
правопорушення, наявність всіх
елементів якого є обов'язковою
передумовою деліктної
відповідальності, покладається на
позивача. Що не було зроблено позивачем
під час розгляду цієї справи .

Враховуючи вищезазначені приписи
чинного законодавства, суд критично
оцінює надані позивачем в
обґрунтування своїх позовних вимог
докази , які не доводять належним чином
викладені у позовній заяві обставини,
а тому не знаходить достатньо правових
підстав для задоволення позовних вимог
. Аналогічної правової позиції
дотримується ВГСУ у своїх постановах
від 29.10.13р. у справі №5005/353/2011; від
17.12.12р. у справі №5027/26/2012; від 17.12.12р. у
справі №37/56; від 05.11.12р. у справі
№5023/2811/12 та Верховний Суд України у
своїй постанові від 22.01.12р. у справі
№5006/18/13/2012

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі, судові
витрати покласти на позивача.

Суддя
Васильєв О.Ю.

05.03.14р.