КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. Справа№ 52/402

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання -
Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Собчук Б.В., представник
за довіреністю №145/06-06 від 23.01.2014р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Тараненко А.І.,
представник за довіреністю
№08.42-186/84-3252 від 17.12.2013р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша Західно -
Українська лізингова компанія" в особі
Ліквідатора банкрута - Білоусова
Олексія Анатолійовича

на рішення Господарського суду міста
Києва від 19.12.2011р. (підписано 26.12.2011р.)

у справі № 52/402

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша Західно -
Українська лізингова компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" (далі - позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно - Українська лізингова
компанія" (далі - відповідач) про
визнання права власності на предмет
лізингу за Договором фінансового
лізингу №071115/ФЛ-0325 від 15.11.2007р. -
автомобіль ГАЗ ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ, держаний
реєстраційний №ВС 5689 ВН, куз. №
5919, зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно - Українська лізингова
компанія" передати ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" оформлені відповідним
чином правовстановлюваюючі докумети
на автомобіль ГАЗ ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ,
держаний реєстраційний №ВС 5689 ВН, куз.
№ 5919.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.10.2011р. порушено провадження
у справі та призначено справу до
розгляду.

26.10.2011р. через загальний відділ
документального забезпечення
місцевого господарського суду
позивачем подано заяву про уточнення
позовних вимог, в якій останній просив
суд визнати право власності позивача
на автомобіль ГАЗ ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ,
державний реєстраційний номер ВС 5689
ВН, кузов №5919.

05.12.2011р. через загальний відділ
документального забезпечення
місцевого господарського суду
позивачем було подано заяву про
уточнення позовних вимог, в якій той
просив задовольнити позов у повному
обсязі та визнати право власності
позивача на автомобіль.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" виконало умови
Договору №071115/ФЛ-0325 фінансового
лізингу від 15.11.2007р., в підтвердження
своїх доводів додало акт звірки
взаєморозрахунків та довідку позивача
№2064/6-3 від 13.12.2011р., а тому право
власності на автомобіль
ГАЗ ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ, державний
реєстраційний номер ВС 5689 ВН, кузов
№5919, у відповідності до п. 17.2
вказаного договору перейшло від
лізингодавця до лізингоодержувача.

Відповідач письмового відзиву на
позовну заяву господарському суду не
надав. Представник відповідача участі
у судових засіданнях у суді першої
інстанції не брав.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19.12.2011р. у справі №52/402
позов задоволено повністю. Визнано
право власності Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" на автомобіль ГАЗ
ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ, державний
реєстраційний номер ВС 5689 ВН, кузов №
5919. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" в доход Державного бюджету
України державне мито в сумі 271 (двісті
сімдесят одна) грн. 62 коп. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
на користь Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" 724 (сімсот
двадцять чотири) грн. 30 коп. державного
мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00
коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

За оцінкою місцевого господарського
суду, позивач повністю виконав грошове
зобов'язання за Договором №071115/ФЛ-0325
фінансового лізингу від 15.11.2007р., а
відповідач ухилився від підписання
кінцевого акту звірки
взаєморозрахунків та зняття
транспортного засобу з обліку в
органах Державної автомобільної
інспекцій, в зв'язку з чим із посиланням
на статтю 392 Цивільного кодексу
України, суд позов задовольнив.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
в особі Ліквідатора банкрута -
Білоусова Олексія Анатолійовича
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило рішення
Господарського суду м. Києва від
19.12.2011р. у справі №52/402 скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач посилався на неповне
дослідження судом усіх обставин, що
мають значення для справи, та з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального
права.

Так, за поясненнями скаржника, місцевий
господарський суд не дослідив ту
обставину, що предмет лізингу, право
власності на яке визнавалось у даній
справі, перебувало у заставі згідно
Договором застави № 235 від 22.01.2008р.,
укладеного для забезпечення виконання
зобов'язань за Договором про надання
невідновлювальної кредитної лінії
№600/03.3-07 від 22.01.2008р. На думку скаржника,
суд задовольняючи позов про визнання
права власності на предмет лізингу, що
перебував у заставі у Банку, не
врахував, що право власності
переходить від лізиндавця до
лізингоодержувача за дотриманням всіх
умов, визначених п.п. 17.1, 17.2, 17.3 Договору
фінансового лізингу. А оскільки, в
матеріалах справи відсутні докази
існування усіх трьох передбачених п.
17.2. Договору лізингу умов для переходу
(набуття) позивачем права власності на
спірний автомобіль, унеможливлює
застосування судом положень ст. 392 ЦК
України та відповідно задоволення
позовних вимог ПАТ «Волиньгаз» у даній
справі.

Водночас, скаржником подано клопотання
про відновлення пропущеного
процесуального строку на оскарження
рішення місцевого господарського суду
у даній справі. Обґрунтовуючи заявлене
клопотання, апелянт вказував на те, що
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.11.2011р. у справі №44/277-6
порушено провадження у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова
компанія". Постановою Господарського
суду міста Києва від 05.12.2011р. по справі
№44/277-6 ТОВ «Перша Західно-Українська
Лізингова Компанія» визнано банкрутом
та відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Білоусова
Олексія Анатолійовича. З метою
встановлення всіх кредиторів ТОВ
«Перша Західно-Українська Лізингова
Компанія» (боржника) та повідомлення
кредиторів про визнання боржника
банкрутом, 22.12.2011р. в газеті «Голос
України» №242 (5242) опубліковано
оголошення вказаного змісту. Таким
чином, під час розгляду місцевим
господарським судом позовних вимог
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" про визнання права
власності на транспортний засіб,
арбітражний керуючий жодних
процесуальних документів не отримував,
внаслідок чого був позбавлений права
взяти участь у розгляді даної справи у
суді першої інстанції.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
в особі Ліквідатора банкрута -
Білоусова Олексія Анатолійовича
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Кропивній Л.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
16.12.2013р. у справі № 52/402 для розгляду
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
в особі Ліквідатора банкрута -
Білоусова Олексія Анатолійовича
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Ільєнок Т.В.,
Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013р. за
справою № 52/402 (головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Ільєнок
Т.В., Корсакова Г.В.) клопотання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
в особі Ліквідатора банкрута -
Білоусова Олексія Анатолійовича про
поновлення строку на апеляційне
оскарження рішення Господарського
суду міста Києва від 19.12.2011р. у справі
№52/402 задоволено, відновлено
пропущений з поважних причин
процесуальний строк на апеляційне
оскарження рішення Господарського
суду міста Києва від 19.12.2011р. у справі
№52/402.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013р. у
справі №52/402 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Кропивна
Л.В. (доповідач), судді: Ільєнок Т.В.,
Корсакова Г.В.) апеляційну скаргу
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 15.01.2014р.

14.01.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшло заперечення на апеляційну
скаргу.

15.01.2014р. у судовому засіданні колегією
суддів оголошено перерву до 05.02.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.01.2014р. у
справі №52/402 виправлено помилку,
допущено у вступній частині ухвали
Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013р. у
справі №52/402, «Замінено помилково
вказану назву апелянта, наступною:
«Товариство з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
в особі Ліквідатора банкрута-Білоусова
Олексія Анатолійовича».

04.02.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
надійшло клопотання про вступ у справу
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

04.02.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшли додаткові пояснення по
справі.

Крім того, 05.02.2014р. через загальний
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно - Українська лізингова
компанія" в особі Ліквідатора банкрута
- Білоусова Олексія Анатолійовича
надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014р. у
справі №52/402: строк розгляду спору у
справі №52/402 продовжено на п'ятнадцять
днів, залучено Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача та розгляд
апеляційної скарги відкладено на
26.02.2014р.

19.02.2014р. до Київського апеляційного
господарського суду від позивача на
виконання вимог ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
05.02.2014р. надано докази направлення
копії позовної заяви Публічному
акціонерному товариству «Укрсоцбанк».

25.02.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно - Українська лізингова
компанія" в особі Ліквідатора банкрута
- Білоусова Олексія Анатолійовича
надійшли письмові пояснення по справі.

26.02.2014р. у судовому засіданні колегією
суддів оголошено перерву до 03.03.2014р.

03.03.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно - Українська лізингова
компанія" в особі Ліквідатора банкрута
- Білоусова Олексія Анатолійовича
надійшли письмові пояснення по справі,
в яких останній зазначив, зокрема, про
неможливість бути присутнім у судовому
засіданні 03.03.2014р.

У судове засідання 03.03.2014р. Товариство з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
в особі Ліквідатора банкрута -
Білоусова Олексія Анатолійовича не
з'явилося. Про причини неявки суд
повідомив в письмових поясненнях від
03.03.2014р.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997,
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи у
продовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру.

Оскільки, всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте відповідач
не скористались своїми правами,
передбаченими статтями 22 ГПК України,
явка яких не визнавалася обов'язковою,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов до висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 03.03.2014р.
представник позивача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
просив рішення суду першої інстанції у
даній справі залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи у судовому
засіданні 03.03.2014р. підтримав доводи
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно - Українська лізингова
компанія" в особі Ліквідатора банкрута
- Білоусова Олексія Анатолійовича, та
просив суд рішення місцевого
господарського суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як підтверджується матеріалами справи,
15.11.2007р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська Лізингова Компанія"
(далі- лізингодавець, відповідач) та
Публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" (далі-лізингодержувач,
позивач) був укладений Договір
№071115/ФЛ-0325 фінансового лізингу
(далі-Договір фінансового лізингу), за
умовами якого лізингодавець надав в
тимчасове платне користування
лізингоодержувачу предмет лізингу,
автомобіль ГАЗ-33023-414 У з ГБО, вартість
якого складає 72 430, 00 грн. з ПДВ. (додаток
№2 від 15.11.2007р. до вказаного Договору)
для підприємницьких цілей на
визначений строк, за умовами сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів.

Відповідно до п. 3.1. Договору
фінансового лізингу лізингоодержувач
сплачує лізингодавцю лізингові
платежі відповідно до графіку сплати
лізингових платежів (додаток № 1 до
договору).

Відповідно до додатку № 1 до Договору
фінансового лізингу загальна сума
лізингових платежів складає 91 631, 76 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору
фінансового лізингу лізингові платежі
включають: винагороду (проценти) (п. 3.3.),
з врахуванням коригування, вказаного в
п. 3.6. договору; платежі по
відшкодуванню (компенсації) вартості
майна, згідно договору, з врахуванням
коригування, вказаного в п. 3.6. договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору
фінансового лізингу протягом усього
строку дії даного договору майно є
власністю лізингодавця.

Відповідно до пункту 18.1. Договору
фінансового лізингу, договір набирає
чинності (вважається укладеним) з дня
його підписання сторонами та
скріплення печатками сторін, і стає
обов'язковим для виконання сторонами.
Дія договору продовжується до моменту
повного та належного виконання.

На виконання умов Договору фінансового
лізингу, лізингодавець передав
лізингоодержувачу предмет лізингу
згідно акту приймання-передачі від
04.02.2008р. (а.с. 27, т. 1).

Місцевий господарський суд,
задовольняючи вимоги ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" про визнання права
власності на автомобіль ГАЗ ГАРЗ-ПБ-33023
ЗНГ, державний реєстраційний №ВС 5689 ВН,
куз. №5919 на підставі Договору
№071115/ФЛ-0325 фінансового лізингу від
15.11.2007р., виходив з того, що позивачем
повністю здійснено оплату лізингових
платежів та штрафних санкцій на
користь відповідача згідно Договору
фінансового лізингу, а тому відповідно
до п. 17.2. вказаного договору, право
власності на предмет лізингу перейшло
від відповідача до позивача, а тому
позивач вправі на підставах ст. 392
Цивільного кодексу України просити у
судовому порядку визнати за ним набуте
речове право.

Колегія суддів зазначає, що дійсно,
платіжними дорученнями, актом звірки
взаєморозрахунків та довідкою
позивача № 2064/6-3 від 13.12.2011р. за підписом
Голови правління ПАТ "Волиньгаз"
підтверджується факт належного
виконання позивачем взятих на себе
зобов'язань за Договором фінансового
лізингу в частині сплати суми
лізингових платежів в повному обсязі.

Водночас, судова колегія не може
погодитися із мотивами суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення вимог позивача про
визнання права власності на предмет
лізингу, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
після укладення Договору фінансового
лізингу, 22.01.2008р. між Публічним
акціонерним товариством "Укрсоцбанк"
(далі-кредитор, третя особа, Банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
(далі-позичальник) було укладено
Договір про надання невідновлювальної
кредитної лінії №600/03.3-07.

За умовами пункту 1.1. вказаного
Кредитного договору, Публічне
акціонерне товариство "Укрсоцбанк"
зобов'язується надати Товариству з
обмеженою відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
грошові кошти у тимчасове
користування на умовах повернення,
строковості, платності та цільового
характеру виконання.

Відповідно до пункту 1.3 Кредитного
договору в якості забезпечення
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
своїх зобов'язань перед Публічним
кціонерним товариство "Укрсоцбанк" за
цим Договором щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих процентів, комісій,
можливої неустойки (пені, штрафу), а
також інших витрат щодо задоволення
вимог Кредитора за кредитним
договором, Кредитор укладає з
Позичальником договір застави
придбаних автомобілів.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором (в порядку п. 1.3
Кредитного договору), між Банком
(Заставодержатилем) та відповідачем
(Заставодавцем) 22.01.2008р. було укладено
Договір застави, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу Лаврик Т.Я. та
зареєстрований в реєстрі за № 235
(надалі - договір Застави), за умовами
якого ТОВ «Перша Західно-Українська
Лізингова Компанія» передало ПАТ
«Укрсоцбанк» в заставу транспортні
засоби, зокрема, автомобіль: марки ГАЗ
ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ, державний
реєстраційний номер ВС 5689 ВН, номер
шасі 5919.

У пункті 1.5.6. Договору застави
зазначено, що Заставодавцю відомо, що
на момент укладення даного договору
предмет застави переданий в лізинг
Відкритому акціонерну товариству
«Волиньгаз» згідно Договору
фінансового лізингу №071115/ФЛ-0325
фінансового лізингу від 15.11.2007р.

Відповідно до пункту 2.1.5. Договору
застави, Заставодавець зобов'язаний
без письмової згоди Заставодержателя
не здійснювати дій, пов'язаних із
зміною права власності на предмет
застави, його обтяжень буд-якими
зобов'язання, в тому числі передача в
оренду, спільну і т.п.

У відповідності до положень п. 2.4.3. та
2.4.7. Договору застави ПАТ «Укрсоцбанк»
має право звернути стягнення на
предмет застави та за рахунок коштів
отриманих від реалізації Предмета
застави задовольнити свої грошові
вимоги до Відповідача за Кредитним
договором.

Відомості про обтяження предмету
застави були внесені до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна, що
підтверджується Витягом з державного
реєстру обтяжень рухомого майна №41460179
від 31.07.2013р., в якому зазначено, що
заставлене майно було внесене до
реєстру 25.01.2008р. за №6461593.

Колегією суддів встановлено, що зі
змісту Договору №071115/ФЛ-0325 фінансового
лізингу від 15.11.2007р. та Договору застави
№235 від 22.01.2008р. вбачається, що укладені
вони щодо одного того ж предмету:
автомобіль ГАЗ ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ,
державний реєстраційний №ВС 5689 ВН, куз.
№ 5919. У вказаних договорах
обумовлені відповідні правові
наслідки їх укладення, зокрема, предмет
лізингу за Договором №071115/ФЛ-0325
фінансового лізингу від 15.11.2007р., що
укладений між позивачем та
відповідачем є предметом застави за
Договором застави №235 від 22.01.2008р. у
зобов'язальних відносинах між
відповідачем та Банком.

За загальним правилом, право власності
у набувача майна за договором виникає
з моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом ( ч.1
ст.334 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону
України «Про фінансовий лізинг», якщо
сторони договору лізингу уклали
договір купівлі-продажу предмета
лізингу, то право власності на предмет
лізингу переходить до
лізингоодержувача в разі та з моменту
сплати ним визначеної договором ціни,
якщо договором не передбачене інше.

Так, Договором фінансового лізингу, а
саме пунктом 17.2 визначено, що право
власності на майно переходить від
лізингодавця до лізингоодержувача
одночасно зі сплатою останнього
лізингового платежу, при обов'язковій
умові сплати лізингоодержувачем усієї
заборгованості за даним договором,
штрафних санкцій та можливих збитків
(що підтверджується підписанням
сторонами акту звірки
взаєморозрахунків), і тільки за
попередньою письмовою згодою Банку
(при умові, що лізингодавець порушив
умови п. 17.1. даного Договору).

Перехід/достроковий перехід права
власності на предмет лізингу від
лізингодавця до лізингоотримувача
оформлюється Актом, який підписується
уповноваженими представниками сторін
та скріплюється їх печатками (п. 17.3
договору).

В свою чергу, пунктом 17.1 Договору
фінансового лізингу визначено, що
лізингодавець зобов'язується
здійснити в повному обсязі усі свої
зобов'язання перед Банком до моменту
підписання лізингодавцем та
лізингоодержувачем Акту відповідно до
п.17.3. даного Договору та надати
лізингоодержувачу належні докази того,
що майно не знаходиться в заставі
Банку.

Таким чином, положеннями Договору
фінансового лізингу чітко визначено
порядок набуття ПАТ по газопостачанню
та газифікації "Волиньгаз" права
власності на предмет лізингу, а саме, за
одночасної наявності наступних умов:

1)Повного погашення заборгованості за
Договором фінансового лізингу;

2)Підписання сторонами договору Акту;

3)Наявність попередньої письмової
згоди Банку (при умові, що
Лізиногодавець порушив умови п. 17.1
даного Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та як
зазначає і сам позивач в позовній
заяві, акт між лізингодавцем та
лізингоодержувачем не був підписаний
та попередня письмова згода Банку щодо
передачі предмету лізингу у власність
позивачу відсутня.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу
України позов про визнання права
власності може бути направлений або на
підтвердження права власності у
випадку сумнівів, або на встановлення
цього права. Позивач, будучи
лізингоодержувачем, у процесі
виконання Договору фінансового
лізингу виплатив лізингодавцю усі
належні за вказаним договором платежі
та штрафні санкції і володіючи
предметом лізингу, звернувся з вимогою
визнати за ним право власності на
викуплену річ, мотивуючи тим, що
лізингодавець не виконав своїх
зобов'язань, передбачених п. 17.3.
Договору фінансового лізингу, а саме не
склав акту переходу права власності,
складання якого було частиною
зобов'язань лізингодавця. Отже,
зобов'язальні правовідносини між
сторонами виконанням, проведеним
належним чином, не припинилися. Чинним
українським правопорядком не
передбачено конкуренції
зобов'язальних та речових позовів,
відтак, застосування
речового-правового способу захисту
(про визнання права власності) не
ґрунтуються на нормах цивільного
права.

Невірно обраний позивачем спосіб
захисту є самостійною підставою для
відмови у позові.

Реалізація цивільних прав та виконання
цивільних обов'язків здійснюється у
межах, наданих особі договором, або
актами цивільного законодавства.

Оскільки кожному порушеному праву
відповідає конкретний спосіб захисту,
з'ясування порушеного права чи
охоронюваного інтересу позивача та
обраного для відновлення свого права
(інтересу) способу за загальним
правилом складає зміст судочинства і
має визначальне значення для
встановлення належності позивачу
суб'єктивного права, про захист якого
ним заявлено у суді.

Місцевий господарський суд не
врахував, що у зобов'язальних
відносинах кредитору протистоїть
боржник. Наявність зобов'язальних
відносин між сторонами виключає
можливість застосовування між ними
речово-правових способів захисту. Отже,
обраний позивачем спосіб захисту права
не відповідав матеріально-правовим
відносинам сторін, що було окремою
підставою для відмови у задоволенні
позову, на що суд першої інстанції
належної уваги не звернув і помилково
задовольнив позовні вимоги про
визнання права власності на автомобіль
ГАЗ ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ, державний
реєстраційний №ВС 5689 ВН, куз. № 5919
за Договором лізингу №071115/ФЛ-0325 від
15.11.2007р.

Крім того, судова колегія зазначає, що
при розгляді спору судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, що в свою чергу
призвело до неповного з'ясування
фактичних обставин, що мають значення
для справи, та до хибного висновку суду
про задоволення позову.

Зокрема, пунктами 1.5., 1.6. Договору
фінансового лізингу №071115/ФЛ-0325
від 15.11.2007р. (за яким визнано право
власності за позивачем) встановлено,
що предмет лізингу буде переданий у
заставу ЛОФ АКБ «Укрсоцбанк» в
забезпечення виконання лізингодавцем
своїх обов'язків перед Банком. Сторони
дійшли згоди, що майнові права
лізингодавця на отримання лізингових
платежів за цим Договором будуть
передані лізингодацем Банку в
забезпечення виконання лізингодавцем
своїх зобов'язань перед Банком.

Отже, самі ж сторони, зазначили таку
умову, як передача відповідачем
предмету лізингу у заставу в
забезпечення виконання лізингодавцем
своїх обов'язків перед Банком.

Слід зазначити, що при укладенні
договору, сторони досягають згоди з
усіх істотних умов договору, що є
юридичним фактом та тягне за собою
обумовлені договором правові наслідки.
В силу ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Посилання позивача щодо того, що на час
розгляду спору у суді першої інстанції
у позивача відсутні були будь-які
відомості про кредитний договір
лізингодавця та Банку, та перебування
предмету лізингу у заставі, є
неспроможними.

Між тим, колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції вказаних положень
Договору фінансового лізингу не
дослідив та не врахував, та до участі у
справі Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», як заставодержателя
предмету лізингу не залучив.

Статтею 27 ГПК України передбачено, що,
якщо господарський суд при прийнятті
позовної заяви, вчиненні дій по
підготовці справи до розгляду або під
час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до п. 12. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України» №7 від
17.05.2011р., порушення норм процесуального
права, зазначені у пунктах 1-7 частини
третьої статті 104 ГПК, є в будь-якому
випадку підставою для скасування
рішення місцевого господарського суду,
у тому числі й тоді, коли суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. У такому випадку апеляційний
суд скасовує рішення місцевого
господарського суду повністю і згідно
з пунктом 2 статті 103 ГПК приймає нове
рішення. Якщо порушення норм
процесуального права не підпадає під
ознаки, зазначені у пунктах 1-7 частини
третьої статті 104 ГПК, господарський
суд оцінює порушення норм
процесуального права, виходячи з
конкретних обставин справи та приписів
частини другої зазначеної статті ГПК.

Оскільки, суд першої інстанції
припустився процесуального порушення
та не залучив до участі у справі -
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», тому в матеріалах справи
і не містились Договір про надання не
відновлювальної кредитної лінії
№600/03.3-07 від 22.01.2008р. та Договір застави
№ 235 від 22.01.2008р., на підставі яких
предмет лізингу був переданий в
заставу Банку. Дані документи були
подані ПАТ «Укрсоцбанк» до суду
апеляційної інстанції разом з
клопотанням про вступ у справу.

У відповідності до п. 9 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України» №7 від
17.05.2011р., апеляційний суд відповідно до
частини першої статті 101 ГПК переглядає
справу за наявними у ній і додатково
поданими доказами. Додаткові докази
приймаються апеляційним судом, якщо
заявник обгрунтував неможливість їх
подання суду першої інстанції з причин,
що не залежали від нього. У вирішенні
питань щодо прийняття додаткових
доказів суд апеляційної інстанції
повинен повно і всебічно з'ясовувати
причини їх неподання з урахуванням
конкретних обставин справи і
об'єктивно оцінити поважність цих
причин. У разі прийняття додаткових
доказів у постанові апеляційної
інстанції мають зазначатися підстави
такого прийняття.

З огляду на вказане, колегія суддів
приходить до висновку, що слід
зазначити, що дані додаткові докази,
подані ПАТ «Укрсоцбанк», приймаються
апеляційним судом, адже, неподання їх
до місцевого господарського суду не
залежали від ПАТ «Укрсоцбанк»,
оскільки, дана особа не являлась
стороною у даній справі та суд першої
інстанції всупереч процесуальному
закону не залучив її до участі у справі.

Як вбачається з матеріалів справ,
місцевий господарський суд допустив
процесуальні порушення під час
прийняття оскаржуваного рішення, що у
відповідності до пункту 3 частини 3
статті 104 ГПК України є підставою для
скасування такого рішення.

За результатом перегляду справи у
повному обсязі судова колегія дійшла
до висновку, що оскаржений судовий акт
був прийнятий місцевим господарським
судом не лише при невідповідності
висновків, викладених у рішенні
обставинам справи, але й з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

З огляду на таке, незаконний судовий
акт підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову у
задоволенні позову повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи у суді апеляційної інстанції,
покладаються на відповідача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Задовольнити апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
в особі Ліквідатора банкрута -
Білоусова Олексія Анатолійовича на
рішення Господарського суду міста
Києва від 19.12.2011р. у справі № 52/402.

2.Скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 19.12.2011р. у справі №
52/402.

3.Прийняти нове судове рішення.

Відмовити в позові Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
про визнання права власності на
автомобіль ГАЗ ГАРЗ-ПБ-33023 ЗНГ,
державний реєстраційний №ВС 5689 ВН, куз.
№5919.

4.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" (43000, Волинська
область, м. Луцьк, вул. Франка, буд. 12, код
03339459) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перша
Західно-Українська лізингова компанія"
(04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26, код
31362539) 860 (вісімсот шістдесят) гривень 25
копійок судового збору за розгляд
апеляційної скарги.

5.Матеріали справи №52/402 повернути до
місцевого господарського суду.

6.Доручити місцевому господарському
суду видачу відповідних наказів.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Т.В. Ільєнок

Г.В. Корсакова