номер провадження справи 15/125/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014
Справа № 908/4249/13

За позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", 49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мокрянський кам'яний
кар'єр №3", 69013, м. Запоріжжя, вул.
Загорська, 15

третя особа 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Приватне
акціонерне товариство фірма
"Крон-Інвест", фактична адреса: 02660, м.
Київ, пров. Червоногвардійський, буд.8;
юридична адреса: 04073, м. Київ,
Московський проспект, 23

третя особа 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Українське промислове агентство",
фактична адреса: 49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Леніна 4, оф. 123;
юридична адреса: 49081, м.
Дніпропетровськ, вул. Артільна, буд. 10

про стягнення коштів

Суддя Горохов І.С.

представники:

від позивача: Барчунінов К.О.,
представник довіреність № 36 від
01.01.2014р.

від відповідача: Ємельянова О.О.,
представник довіреність № 94 від
03.02.2014р.

від третіх осіб 1, 2: не з'явились

Суть спору:

Розглянуто позовну заяву
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мокрянський кам'яний
кар'єр № 3" за участі третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Приватне
акціонерне товариство фірма
"Крон-Інвест" та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українське
промислове агентство" про стягнення
коштів.

Ухвалою господарського суду від
26.12.2013р. порушено провадження у справі,
її розгляд призначено на 21.01.2014р.
Розгляд справи відкладався, строк
розгляду справи продовжено на 15 днів.

Ухвалою господарського суду від
17.02.2014р. залучено до участі у справі в
якості третьої особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Приватне
акціонерне товариство фірма
"Крон-Інвест" та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українське
промислове агентство".

В судовому засіданні 12.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Позовні вимоги заявлені з наступних
підстав: у період з 08.06.2013р. по 23.06.2013р. на
станцію Ростуща Придніпровської
залізниці на адресу вантажоодержувача
- Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мокрянський кам'яний
кар'єр № 3" зі станції Кримська Північно
- Кавказької залізниці по перевізним
документам прибували порожні власні
напіввагони. Однак одержувач вагонів
від прийняття вказаних вагонів на
під'їзну колію відмовився з причин
відсутності договірних відносин між
вантажовідправником і власником
вагонів. В зв'язку з вищенаведеним,
вагони, що прибули на ст. Ростуща були
затримані на коліях станції про що
зазначено в актах загальної форми. В
очікуванні рішення власника вагонів
щодо подальших дій вагони простоювали
на коліях станції до 18 год. 00 хв. 26.06.2013р.
У зв'язку з чим, відповідачу було
нараховано плату за користування
вагонами за час затримки вагонів
(контейнерів) в очікуванні
переадресування на суму 170 431,80 грн., яку
позивач просить стягнути з
відповідача.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив.
Зазначив, що вважає пред'явлення вимог
до нього безпідставним, оскільки
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мокрянський кам'яний
кар'єр № 3" помилково зазначений в
супровідних дорожніх документах в
якості отримувача. На думку
відповідача гарантійний лист на
відшкодування можливих витрат за
простій вагонів ТОВ «Українське
промислове агенство», лист орендаря
про переадресацію вагонів були
своєчасно доведені до відома позивача,
підтверджують можливість та обов'язок
позивача пред'являти претензії
безпосередньо власнику (орендарю)
вагонів. Відповідач зазначив, що
позивачем порушено нормативні акти, що
регулюють договірні відносини у сфері
перевезення залізничним транспортом,
які призвели до безпідставного
нарахування платежів.

Крім того, відповідач заявив про
застосування строків позовної
давності, на його думку позивачем
заявлено позов поза межами строку
позовної давності встановленою ст. 137
Статуту залізниць України. Просив
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суду не повідомили, витребувані
судом документи не надали.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксування судового процесу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив наступне.

23.06.2013р. на станцію Ростуща
Придніпровської залізниці на адресу
вантажоодержувача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мокрянський кам'яний кар'єр №3» зі
станції Кримська Південно-Кавказької
залізниці по перевізним документам
прибули порожні власні на піввагони, а
саме:

- вагони №№ 52290608, 55082440, 55082473, 55083794, 55383806,
57434375, 57440521, 58376542, 61033585, 61033742, 61034583, 61035101,
61035424, 65780520, 65780686, 65805665, 65806101 - у кількості
17 вагонів, дорожня відомість АС № 621624;

- вагони №№ 52290657, 52291002, 55082507, 55083604, 55383665,
55383715, 57436354, 57440620, 57447708, 57447807, 58376997, 61033569,
61034955, 61034971, 61035176, 65780561, 65780629 - у кількості
17 вагонів, дорожня відомість АС № 621627;

- вагони №№ 52290889, 52290988, 55083547, 55083935, 55084180,
55383822, 55383889, 57440513, 57440547, 58376310, 61033957, 61034088,
61034385, 61034930, 61035028, 65806218 - у кількості 17
вагонів, дорожня відомість АС № 621635.
Загальна кількість 51 вагон.

Відправником вищевказаних вагонів
було Товариство обмеженою
відповідальністю «КОНСТАНТА» (353380,
Краснодарський край, Кримськ,
Промзона).

Відповідно до графи 11 дорожніх
відомостей АС № 621624, АС № 621627, АС № 621635
найменування вантажу: «Вагоны
железнодорожные, как транспортное
средство перевозки грузов, имеющие
более 2-х осей, порожние, не
поименованные особо Вагоны
железнодорожные всякие, перевозимые на
своих осях».

По прибуттю вагонів на станцію Ростуща
Придніпровської залізниці, відповідно
до вимог ст. 42 Статуту залізниць
України, про їх прибуття було
повідомлено у встановленому порядку
одержувача Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мокрянський
кам'яний кар'єр №3», про що зроблено
запис в Книзі повідомлень про час
подавання вагонів під навантаження або
вивантаження. Проте, товариство від
прийняття вагонів на під'їзну колію
відмовилося.

Вагони, що прибули на ст. Ростуща по
дорожнім відомостям АС № 621624, АС № 621627,
АС № 621635, були затримані на коліях
станції, що підтверджено актами
загальної форми № 122 від 08.06.2013р., № 127
від 11.06.2013р., № 138 від 23.06.2013р.

Про факт відмови ТОВ «Мокрянський
кам'яний кар'єр №3» від прийняття
вагонів свідчать акти загальної форми
ГУ-23: № 42 від 08.06.2013р., № 45 від 11.06.2013р., №
52 від 23.06.2013р., № 53 від 26.06.2013р., а також
представлений суду лист від 27.06.2013р.
адресований начальнику ДП
«Придніпровська залізниця».

В зв'язку з вищенаведеним вагони, що
прибули на станцію Ростуща по Дорожнім
відомостям АС № 621624, АС № 621627, АС № 621635
були затримані на коліях станції, про
що зазначено в актах загальної форми №
122 від 08.06.2013р., № 127 від 11.06.2013p., № 138 від
23.06.2013p.

В очікуванні рішення власника вагонів
щодо подальших дій, вагони простоювали
на коліях станції, до 18 год. 00 хв. 26.06.2013р.

Дані вагони були прийняті відповідачем
на свої під'їдні колії, що підтверджено
Пам'ятками про подавання вагонів форми
ГУ-45 № 574, 575, 576 від 26.06.2013р.

26.06.2013р. ТОВ «Українське промислове
агентство» звернулося на адресу ТОВ
відповідача та начальника станції
«Ростуща» Придніпровської залізниці
із заявою № 26/06, відповідно до якої
просило переадресувати зупинені
вагони, які були відправлені зі станції
Кримська Північно - Кавказька
залізнична дорога на адресу ПАТ
«Запоріжнерудпром» за наступними
реквізитами: станція Передатна,
Придніпровської залізниці.

Згідно листа № 26/06-Б від 26.06.2013р. ТОВ
«Українське промислове агентство»
гарантувало відшкодування витрат у
випадку відмови підприємства ПрАТ
фірма «КРОН-ІНВЕСТ» від своїх
зобов'язань по відшкодуванню витрат,
пов'язаних з відшкодуванням витрат за
простій 51 вагону по актам затримки на
станції «Ростуща» Придніпровської
залізниці.

Відповідно до вищевказаної заяви ТОВ
«МКК № 3» звернулося до Запорізької
дирекції Придніпровської залізниці із
Заявою № 786 від 27.06.2013р. про
переадресацію вагонів на ст. Передатна.

На підставі наказу № 141 від 28.06.2013р.
Придніпровської залізниці затримані
вагони були переадресовані за новими
перевізними документами на ст.
Передатна.

За час перебування вагонів на коліях
станції «Ростуща» Придніпровської
залізниці за актами загальної форми №
122 від 08.06.2013р., № 127 від 11.06.2013р., № 138 від
23.03.2013р. позивачем було нараховано
плату за користування вагонами в сумі
170 431,80 грн. (в т. ч. ПДВ 28 405,30 грн.).

Крім того, у відомості плати за
користування вагонами в якості незгоди
зазначено: «З відомістю не згоден, так
як оплату повинно проводити Приватне
акціонерне товариство фірма
«Крон-Інвест» у зв'язку з прибуттям
вагонів на Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мокрянський кам'яний
кар'єр № 3" без передоплати».

Суд заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
розглянувши та дослідивши докази по
справі та оцінивши їх в сукупності,
дійшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Регулювання відносин залізничного
транспорту загального користування з
відправниками та одержувачами
вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти
здійснюється нормами Закону України
«Про залізничний транспорт».

Відповідно до положень ст. 3 Закону
України «Про залізничний транспорт»
від 04.07.1996р. № 273/96-ВР, законодавство про
залізничний транспорт загального
користування складається з Закону
України «Про транспорт», цього Закону,
Статуту залізниць України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України, та інших актів законодавства
України.

Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування,
безпеки руху, охорони праці,
забезпечення громадського порядку,
перетину залізничних колій іншими
видами транспорту і комунікаціями,
пожежної безпеки, санітарні норми та
правила на залізничному транспорті
України є обов'язковими для всіх
юридичних і фізичних осіб на території
України.

Обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств,
організацій, установ і громадян, які
користуються залізничним транспортом,
визначає Статут залізниць України,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998р. № 457.

Як встановлено судом спір між
сторонами виник у зв'язку із затримкою
на станції Ростуща Придніпровської
залізниці та подальшою переадресацією
51 порожніх власних вагонів, які було
відправлено зі станції Кримська
Південно-Кавказької залізниці на
адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мокрянський
кам'яний кар'єр №3». Відправку вагонів
здійснювало Товариство обмеженою
відповідальністю «КОНСТАНТА».

Порядок реєстрації та експлуатації
власних вантажних вагонів на
залізничному транспорті загального
користування регламентують Правила
реєстрації та експлуатації власних
вантажних вагонів, затверджених
Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 28.09.2004 р. № 856.

Згідно з п. 6.1. Правил, перевезення
вантажів залізничним транспортом у
власних вагонах здійснюються на
договірних засадах згідно із
затвердженими залізницею планами
перевезень. Власники, оператори,
державні вагонні компанії або орендарі
вагонів на підставі договорів з
відправниками, одержувачами,
експедиторами та перевізником
організовують ефективне використання
рухомого складу для перевезення
вантажів.

Пункт 6.2 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів передбачає, що місячне
планування перевезень вантажів у
власних вагонах здійснюється
відправником за окремим замовленням та
за погодженням з власником вагонів.

Таким чином, забезпечення
вантажовідправників власними вагонами
здійснює власник вагонів на підставі
укладених ним з вантажовідправником
договорів.

Згідно з п. 7.2 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів розрахунки за перевезення
вантажів, користування вагонами,
додаткові послуги та штрафи
здійснюються відповідно до Статуту
залізниць України, СМГС, Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Мінтрансу від
25.02.99 N 113 та зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України від 15.03.99
за N 165/3458 (із змінами), та Правил
розрахунків за перевезення вантажів,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованих
у Міністерстві юстиції України 24.11.2000.
за N 864/5085 (із змінами).

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Статуту
залізниць України плата за
користування вагонами і контейнерами
вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства. За час затримки на коліях
залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Пунктом 1 Правил користування вагонами
і контейнерами, затвердженими Наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999р. № 113 зазначено про те, що ці
Правила визначають порядок
користування і умови користування
вагонами залізниць України та
вагонами, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, а також орендовані ними
(якщо ці вагони знаходяться на коліях
залізниць загального користування).

Відповідно до п. 6 вищевказаних Правил
користування вагонами і контейнерами
час користування обчислюється окремо
для кожного вагона і контейнера за його
номером. Номерному обліку часу
користування підлягають усі вагони і
контейнери, подані під вантажні
операції на місцях загального
користування, а на місцях незагального
користування - вагони і контейнери
парку залізниць України й інших держав,
передані на під'їзні колії або
орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні
вагони, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, та орендовані ними, що
знаходяться на станціях і на підходах
до них в очікуванні подавання під
вантажні або інші операції з причин,
які залежать від вантажовласника, є
такими, що перебувають у користуванні
вантажовласника.

Згідно з п. 15 Правил за час перебування
на під'їзних коліях та інших місцях
незагального користування вагонів, що
належать підприємствам чи орендовані
ними, плата не вноситься. Якщо такі
вагони затримані на станції
призначення чи на підходах до неї або
на станції відправлення з причин, що
залежать від вантажовласника, то плата
за користування сплачується в розмірі
50 відсотків.

Пунктом 5 розділу V «Ставки плати за
користування вагонами і контейнерами
залізниць» Тарифного керівництва № 1
встановлено, що за затримку на станції
призначення чи на підходах до неї або
на станції відправлення власних та
орендованих вагонів з вини одержувача,
відправника або власника (орендаря)
вагонів залізниці сплачується плата в
розмірі 50% ставок, зазначених у табл. 1.

Відповідно до статті 46 Статуту
одержувач зобов'язаний прийняти і
вивезти зі станції вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби. Цей термін
обчислюється з 24-ої години дати
вивантаження вантажу (контейнера)
засобами залізниці або з 24-ої години
дати подачі вагонів під вивантаження
засобами одержувача. За зберігання
вантажу на станції понад зазначений
термін справляється плата, встановлена
тарифом.

Згідно з пунктом 5 Правил зберігання
вантажів якщо одержувач не вивіз
вантаж з місця загального користування
у терміни, встановлені статтею 46
Статуту, з нього стягується плата за
зберігання вантажу, встановлена
тарифом, незалежно від того, чиїми
засобами здійснюється охорона вантажу.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів
встановлено, що збір за зберігання
вантажів у вагонах в разі затримки їх з
вини одержувача після закінчення
терміну безоплатного зберігання
сплачується незалежно від місця
затримки (на станціях призначення та на
підходах до неї, на прикордонних,
припортових станціях, тощо).

Правила зберігання вантажів
установлюють, що збір за зберігання
вантажів у разі затримки їх з вини
одержувача після закінчення терміну
безоплатного зберігання сплачується
незалежно від місця затримки (на
станції призначення та на підходах до
неї, на прикордонних, припортових
станціях тощо), при цьому термін
безоплатного зберігання обчислюється
з моменту затримки.

Підставою для нарахування та стягнення
збору за зберігання, в тому числі при
затримці вагонів на шляху перевезення,
є акт загальної форми, який складається
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, і
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами, відповідно до
Правил складання актів, Правил
користування вагонами і контейнерами.

Як вбачається із матеріалів справи по
факту затримки 51 вагонів, які прибували
на станцію «Ростуща» Придніпровської
залізниці зі станції Кримська Північно
- Кавказької залізниці оформлено Акти
загальної форми № 122 від 08.06.2013р. № 127
від 11.06.2013р., № 138 від 23.06.2013р., в яких в
графі «Опис обставин, що викликали
складання акту» зазначено: «затримка
вагонів на станції призначення в
очкуванні подачі під вантажні операції
з вини клієнта. Вагони простоюють на
коліях станції в очікуванні
розкредитування і подачі на під'їзду
колію».

Порожні приватні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус
«вантажу», які залізниця зобов'язана
доставити на станцію призначення у
цілості та збереженості і видати їх
одержувачу, зазначеному в накладній, а
одержувач має щодо залізниці права та
обов'язки, передбачені Статутом,
зокрема, обов'язок отримати їх від
залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці, -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці, та збір за зберігання у
розмірах, встановлених Тарифним
керівництвом №1, а також інші права та
обов'язки, які має одержувач відносно
вантажу, що прибув на його адресу.

Згідно визначення, наведеного у ст. 6
Статуту вантажоодержувач (одержувач
вантажу, вантажовласник) - зазначена у
документі на перевезення вантажу
(накладній) юридична чи фізична особа,
яка за дорученням вантажовідправника
отримує вантаж.

Відповідно до ст.ст. 41, 42 Статуту
залізниці зобов'язані доставити
вантажі за призначенням в установлені
терміни та повідомити одержувача в
день прибуття вантажу або до 12-ої
години наступного дня.

Згідно приписів ст. 46 Статуту одержувач
зобов'язаний прийняти і вивезти зі
станції вантаж, що надійшов на його
адресу. Терміни вивезення і порядок
зберігання вантажів установлюються
Правилами.

Стаття 47 Статуту передбачає, що
одержувач може відмовитись від
прийняття вантажу лише у разі, коли
якість вантажу через псування або
пошкодження змінилася настільки, що
виключається можливість повного або
часткового його використання.

Як вже зазначалося вказаний у Дорожніх
відомостях АС № 621624, АС № 621627, АС № 621635
одержувач вагонів у графі 5 - Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Мокрянський кам'яний кар'єр № 3» - від
їх прийняття відмовився у зв'язку із
відсутністю договірних відносин між
вантажовідправником і власником
вагонів. Факт відмови
вантажоодержувача від прийняття
вагонів підтверджується листом
відповідача від 27.06.2013р. адресованого
начальнику ДП «Придніпровська
залізниця». У зв'язку із відмовою
вантажоодержувача від прийняття
вагонів було здійснено переадресацію
вантажу на станцію Передатна.

Згідно з п. 1 Правил переадресування
вантажів, затверджені наказом
Міністерства транспорту України від 20
серпня 2001р. № 542 зміна станції
призначення або разом з нею і
одержувача вантажу (переадресування)
здійснюється у порядку, передбаченому
статтею 44 Статуту залізниць України.

Переадресування здійснюється за
заявою відправника, одержувача або
експедитора (за дорученням).

Відповідності до ст. 44 Статуту
залізниця може на заяву відправника,
одержувача змінити станцію
призначення вантажу, прийнятого до
перевезення (переадресувати вантаж), з
оплатою витрат за договірним тарифом.
За час затримки вагонів (контейнерів) в
очікуванні переадресування
справляється плата, встановлена згідно
із статтею 119 цього Статуту. Час
затримки обчислюється з моменту, коли
минуло дві години після повідомлення
про прибуття вантажу.

Зміна станції призначення на шляху
перевезення порожніх власних вагонів
провадиться за письмовою заявкою
власника, наданою залізниці, у межах
якої перебувають вагони ( п. 6.8. Правил
реєстрації та експлуатації власних
вантажних вагонів).

Пункт 13 Правил переадресування
вантажів визначає, що за час затримки
вагонів (контейнерів) до оформлення
відправником перевізних документів на
переадресування стягується плата за
користування вагонами (контейнерами)
відповідно до статей 44 та 119 Статуту
залізниць.

Положення ст. 62 Статуту визначають, що
порядок розрахунків за перевезення і
послуги встановлюється Укрзалізницею
згідно з чинним законодавством.

Належні за перевезення вантажів і
надання додаткових послуг платежі
можуть вноситися готівкою, чеками,
безготівково, якщо інше не передбачено
законодавством, на станціях
відправлення або передоплатою через
розрахункові підрозділи залізниць.

Остаточні розрахунки між залізницями і
одержувачами за перевезення вантажів і
надання додаткових послуг
здійснюються на станціях призначення.

Згідно актів загальної форми № 122 від
08.06.2013р., № 127 від 11.06.2013р., № 138 від
23.06.2013р., №139 від 26.06.2013р., №140 від 26.06.2013р.,
№141 від 26.06.2013р. станцією призначення
визначено станцію Ростуща.

Із врахуванням вищенаведеного, суд
вважає вимоги позивача про стягнення
платежів, пов'язаних із користуванням
вагонів з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мокрянський кам'яний
кар'єр № 3", який є одержувачем
обґрунтованими, доведеними наявними в
матеріалах справи доказами та такими,
що підлягають до задоволення.

Щодо пропуску позивачем строку
позовної давності на звернення із
даним позовом, то необхідно вказати
наступне:

Відповідно до ст. 926 Цивільного кодексу
України та ч. 6 ст. 315 Господарського
кодексу України встановлено, що
позовна давність, порядок пред'явлення
позовів у спорах, пов'язаних з
перевезеннями у закордонному або
міждержавному сполученні,
встановлюються міжнародними
договорами України, транспортними
кодексами (статутами).

У вирішенні спорів, пов'язаних з
перевезенням вантажів у прямому
міжнародному сполученні, слід
враховувати приписи параграфа 4 ст. 29
Угоди про міжнародне вантажне
сполучення, які мають застосовуватись
господарським судом з урахуванням ч. 3
ст. 4 Господарського процесуального
кодексу України, яка встановлює, що
якщо в міжнародних договорах України,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, встановлені
інші правила, ніж ті, що передбачені
законодавством України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

У п. 2.5 роз'яснення Президії ВГСУ від
29.09.2008р. N 04-5/225 "Про внесення змін та
доповнень до роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею"
зазначалося зокрема про те, що при
пред'явленні позовів, що виникають з
перевезення вантажів на підставі
міжнародних угод, господарським судам
слід враховувати, що Угодою з
міжнародного залізничного вантажного
сполучення (СМГС) передбачено
обов'язків претензійний порядок
врегулювання спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 315 Господарського
кодексу України та ст. 136 Статуту
встановлюють шестимісячний строк для
пред'явлення перевізником до
вантажовідправників та
вантажоодержувачів позовів, що
випливають з перевезення.

Строки, встановлені ст. 315
Господарського кодексу України та ст.
136 Статуту, не поширюються на
перевезення вантажів у міжнародному
сполученні, які регулюються Угодою про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення та Конвенцією про
міжнародні залізничні перевезення.

Параграфом 1 ст. 31 Угоди про міжнародне
залізничне вантажне сполучення (УМВС)
передбачено, що претензії та позови
відправника або одержувача до
залізниць за договором перевезення, а
також вимоги та позови залізниць до
відправників або одержувачам щодо
сплати провізних платежів, штрафів і
відшкодування збитків можуть бути
заявлені протягом 9 місяців, за
винятком претензій і позовів про
прострочення в доставці вантажу, для
пред'явлення яких встановлений
2-місячний термін.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Для правильного обчислення позовної
давності важливим є визначення її
початкового моменту, оскільки від
нього залежить правильне обчислення
строку позовної давності і в кінцевому
результаті - захист порушеного права.

Статтею 261 Цивільного кодексу України
передбачено, що перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Згідно із Параграфом 2 п. 4 ст. 31 Угоди
про міжнародне залізничне вантажне
сполучення (УМВС) строки
відраховуються від дня встановлення
обставин, що слугують підставою для їх
пред'явлення.

Відповідно до п. 3 параграфу 3 ст. 2 Угоди
про міжнародне залізничне вантажне
сполучення дана Угода не
застосовується до перевезення вантажу
між станціями, розташованими в двох
сусідніх країнах, в тому випадку, коли
ці перевезення на всьому шляху
слідування вантажу відбувається в
поїздах залізниці однієї країни у
відповідності з внутрішніми правилами,
діючими на цій дорозі.

Крім того, перевезення, зазначені в
пункті 3 цього параграфа, здійснюються
на підставі особливих договорів, що
укладаються між зацікавленими
залізницями.

Як вбачається із матеріалів справи,
підставою звернення до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мокрянський кам'яний кар'єр № 3" із
позовом про стягнення платежів,
пов'язаних із затримкою та подальшою
переадресацією вагонів є акти
загальної форми № 139, 140, 141 від 26.06.2013р.
Таким чином дев'ятимісячний строк
позовної давності для стягнення коштів
згідно вказаних актів закінчиться
27.03.2014р. Доказів на підтвердження того,
що перевезення на всьому шляху
слідування вантажу відбувалося в
поїздах залізниці однієї країни та
наявність укладених особливих
договорів сторонами не надано. А відтак
посилання відповідача на пропуск
позивачем строку позовної давності суд
вважає безпідставним.

Заперечення відповідача на позов є
безпідставним оскільки як свідчать
надані до справи документи вагони
прибули на станцію 08, 11, 23 червня 2013р.
про що було повідомлено відповідача із
зазначенням у відповідному журналі,
про відмову представника відповідача
від підписання Актів загальної форми
складено акти про відмову від
підписання, на пам'ятках про подавання
вагонів розписався працівник
вантажовласника ОСОБА_5, у дорожніх
відомостях вантажовласником зазначено
саме відповідача, а не будь - яку іншу
юридичну особу, гарантійний лист не є
підставою для пред'явлення позивачем
вимог до власника (орендаря) вагонів,
посилання на ст. 137 Статуту залізниць є
безпідставним оскільки правовідносини
пов'язані з прямим міжнародним
залізничним вантажним сполученням.

Враховуючи вище викладене, суд вважає
вимоги про стягнення з відповідача
плати за користування вагонами в
розмірі 170 431,50 грн. обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мокрянський кам'яний
кар'єр № 3" за участі третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Приватне
акціонерне товариство фірма
"Крон-Інвест" та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українське
промислове агентство" про стягнення
коштів задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мокрянський кам'яний
кар'єр № 3" (69013, м. Запоріжжя, вул.
Загорська, 15; ) на
користь Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108;
)плату за користування
вагонами у розмірі 170 431 (сто сімдесят
тисяч чотириста тридцять одна) грн.. 50
коп., 3 408 (три тисячі чотириста всім) грн.
62 коп. судового збору. Видати наказ.

Суддя
І.С. Горохов

Рішення оформлено та підписано
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 17.03.2014р.