ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.14р. Справа № 904/771/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО",
м. Запоріжжя в особі
відокремленого підрозділу
"ПРИДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА
СТАНЦІЯ" Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО", м.
Дніпропетровськ

до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА
"ТЕХНОЛОГІЯ-2000", м. Дніпродзержинськ

про стягнення 281 059, 28 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Боінчук О.Л. - представник
(дов. № 306 від 24.12.2013 року)

від відповідача: Веремеєнко Д.О. -
представник (дов. № 013 від 26.02.2014 року)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО" в особі відокремленого
підрозділу "ПРИДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОВА
ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до ПРИВАТНОГО
ПІДПРИЄМСТВА "ТЕХНОЛОГІЯ-2000" про
стягнення заборгованості у розмірі 281
059,28 грн. за договором оренди № 262
цілісного майнового комплексу від
04.03.2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовані не
виконанням відповідачем умов договору
оренди № 262 цілісного майнового
комплексу від 04.03.2009 року щодо
своєчасної оплати орендних платежів за
користування майном.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 11.02.2014
року порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 27.02.2014 року.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
27.02.2014 року на 13.03.2014 року.

27.02.2014 року представник позивача
надіслав до господарського суду заяву,
в якій просить суд повернути зайве
сплачений судовий збір у розмірі 502,40
грн. відповідно до платіжного
доручення № 654 від 05.02.2014 року.

13.03.2014 року представник відповідача
надав у судовому засіданні відзив на
позовну заяву, в якому визнає позов
частково у сумі 219 038,70 грн., оскільки
відповідачем було частково оплачену
суму боргу у розмірі 62 020,58 грн. та
просить суд відстрочити на 6 місяців та
розстрочити виконання рішення
протягом 12 місяців рівними частинами.

13.03.2014 року представник позивача надав
у судовому засіданні уточнення
позовних вимог, в яких просить суд
стягнути з відповідача 219 038,70 грн., у
зв'язку із частковою сплатою
відповідачем суми основного боргу у
розмірі 62 020,58 грн.

Суд прийняв зазначену заяву, яка по
суті є заявою про зменшення розміру
позовних вимог.

13.03.2014 року представник відповідача
надав клопотання про відстрочення
виконання рішення, в якій просить суд
відстрочити виконання рішення суду на 6
місяців, у зв'язку з тим, що накладання
арешту на всі активи відповідача
позбавлять останнього можливості
виконувати поточні зобов'язання перед
позивачем.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 13.03.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2009 року між відкритим акціонерним
товариством "Дніпроенерго"
(орендодавець), правонаступником якого
є публічне акціонерне товариство "ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО", що підтверджується
статутом, зареєстрованим 19.04.2013року
(а.с.96) та Приватним підприємством
"ТЕХНОЛОГІЯ-2000" (орендар) було укладено
договір оренди цілісного майнового
комплексу № 262 (а.с.13).

Відповідно до пункту 1.1 договору
орендодавець зобов'язується передати
орендареві, а орендар зобов'язується
прийняти у строкове платне
користування цілісний майновий
комплекс, що знаходиться за адресою:
місто Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області, вулиця
Дніпробудівська, будинок 35.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що
орендодавець передає разом із цілісним
майновим комплексом також інше майно,
обладнання, механічні пристрої та
інструменти.

Відповідно до акту приймання-передачі
від 31.03.2009 року (а.с.25) відповідачу було
передано об'єкт оренди, зазначений в
п.1.1 договору.

Згідно з пунктом 5.1 договору орендна
плата за перший місяць користування
майном встановлюється у розмір 40 000,00
гривень, в т.ч, ПДВ - 6 666,67 гривень, на
підставі протоколу угоди про орендну
плату, який є невід'ємною частиною
цього договору.

Відповідно до протоколу угоди про
орендну плату сторони дійшли згоди про
розмір орендної плати першого місяця,
який буде становити 40 000,00 грн., в т.ч. ПДВ
6 666,67 грн. (а.с.24).

Пунктом 5.2 договору встановлено, що
орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
корегування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
попереднього місяця з наступним
перерахунком при припиненні
договірних відносин, але не нижче
орендної плати, вказаної у протоколі
угоди про орендну плату.

18.12.2009 року сторонами було укладено
договір № 1 про внесення змін до
договору оренди цілісного майнового
комплексу № 262 від 04.03.2009 року (а.с.30).

01.06.2012 року сторонами було укладено
договір № 2 про внесення змін до
договору оренди цілісного майнового
комплексу № 262 від 04.03.2009 року, в якому
сторони виклали преамбулу договору
оренди у наступній редакції: «"ПУБЛІЧНЕ
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО» «Орендодавець» та
ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕХНОЛОГІЯ -
2000» «Орендар» обізнані з загальними
вимогами, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, відповідно до
вільного волевиявлення, яке відповідає
внутрішній волі учасників цього
правочину, у межах повноважень, наданих
виконавчим органам юридичних осіб,
маючи на меті реальне настання
правових наслідків, уклали цей договір
про нижченаведене» (а.с.35).

Пунктом 2 договору № 2 від 01.06.2012 року
передбачено, що сторони дійшли згоди
пункт 5.1 договору змінити та викласти у
наступній редакції: "5.1 Орендна плата
за перший місяць користування майном
встановлюється в розмірі 40 000,00 гривень
, в тому числі ПДВ - 6 666,67 гривень, на
підставі протоколу угоди про орендну
плату, який є невід'ємною частиною
цього договору. У розмірі щомісячної
орендної плати враховано
відшкодування витрат за користування
земельною ділянкою.

Базова орендна плата з першого травня
дві тисячі дванадцятого року складає 40
000,00 гривень, втому числі ПДВ - 6 666,67
гривень на підставі протоколу угоди
про орендну плату, який є невід'ємною
частиною цього договору. Орендна плата
за травень дві тисячі дванадцятого
року визначається шляхом коригування
базової орендної плати на індекс
інфляції квітня 2012 року, але не нижче
орендної плати, вказаної у протоколі
угоди про орендну плату.".

16.08.2013 року сторонами було укладено
договір № 3 про внесення змін до
договору оренди цілісного майнового
комплексу № 262 від 04.03.2009 року, в якому
сторони дійшли згоди пункт 5.1 договору
змінити та викласти у наступній
редакції: "Орендна плата за перший
місяць користування майном
встановлюється в роз мірі 55 624,10
гривень, в т.ч. ПДВ 20% - 9 270,68 гривень, на
підставі протоколу угоди про орендну
плату, який є невід'ємною частиною
цього до говору. У розмірі щомісячної
орендної плати враховано
відшкодування витрат за користування
земельною ділянкою.

Базова орендна плата з 01.08.2013 року
складає 55 624,10 гривень, в т. ч. ПДВ 20 % -
9 270,68 гривень на підставі протоколу
угоди про орендну плату, який є
невід'ємною частиною цього договору.
Орендна плата за серпень 2013 року
визначається шляхом коригування
базової орендної плати на індекс
інфляції липня 2013 року, але не нижче
орендної плати, вказаної у протоколі
угоди про орендну плату.".

Відповідно до протоколу угоди про
орендну плату від 16.08.2013 року сторони
дійшли згоди про розмір базової
орендної плати з 01.08.2013 року - 55 624,10 грн.,
в т.ч. ПДВ 20% - 9 270,68 грн. (а.с.44).

Пунктом 5.6 договору встановлено, що
розрахунки за оренду майна
здійснюються орендарем в наступному
порядку:

- авансовий платіж за 5 (п'ять) днів до
початку розрахункового місяця в
розмірі 100% куми, вказаної у протоколі
угоди про орендну плату;

- остаточна оплата із врахуванням
авансового платежу протягом 5-ти
банківських днів від дати підписання
сторонами акта про надання права
користування майном у місяці, що
закінчився.

Позивачем надано послуги відповідачу,
що підтверджується актами про надання
права користування майном, які
підписані обома сторонами та скріплені
печатками підприємств:

- № 12/262 від 31.12.2012 року на суму 40 000,00 грн.;

- № 1/262 від 31.01.2013 року на суму 40 080,00 грн.;

- № 2/262 від 28.02.2013 року на суму 40 160,16 грн.;

- № 3/262 від 31.03.2013 року на суму 40 120,00 грн.;

- № 4/262 від 30.04.2013 року на суму 40120,00 грн.;

- № 5/262 від 31.05.2013 року на суму 40.120,00 грн.;

- № 6/262 від 30.06.2013 року на суму 40 160,11 грн.;

- № 7/262 від 31.07.2013 року на суму 40 160,11 грн.;

- № 8/262 від 31.08.2013 року на суму 55 624,10 грн.;

- № 9/262 від 30.09.2013 року на суму 55 624,10 грн.;

- № 10/262 від 31.10.2013 року на суму 55 624,10 грн.;

- № 11/262 від 30.11.2013 року на суму 55 846,60 грн.

В ході судового розгляду відповідач
надав докази часткової сплати
основного боргу у сумі 62 020,58 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за надані
послуги становить 219 038,70 грн.

Доказів сплати заборгованості з
орендної плати у повному розмірі від
представників сторін не надійшло, що і
є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 283 Господарського
кодексу України встановлено, що за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 286
Господарського кодексу України
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Пунктом 6.3.5 договору встановлено, що
орендар зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату незалежно від результатів своєї
господарської діяльності.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 5.6 договору, строк
оплати є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості від
представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 219 038,70 грн. підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Стосовно клопотання відповідача від
13.03.2014 року про розстрочку виконання
рішення протягом 12 місяців та
відстрочку виконання рішення на 6
місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 121
Господарського процесуального кодексу
України при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Позивач щодо клопотання відповідача
про розстрочку та відстрочку
виконання рішення заперечував,
обґрунтовуючи тим, що розстрочка та
відстрочка виконання рішення порушить
матеріальні інтереси позивача.

Таким чином, суд відмовляє у
задоволенні клопотання відповідача
про розстрочку та відстрочку виконання
рішення, оскільки чинним
законодавством, зокрема, ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України не передбачено надання
розстрочки та відстрочки виконання
рішення одночасно.

Стосовно клопотання відповідача від
13.03.2014 року про відстрочку виконання
рішення на 6 місяців, суд зазначає
наступне.

Пунктом 7.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 року «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
передбачено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування клопотання про
відстрочку виконання рішення суду
відповідач посилався на те, що
накладання арешту на активи
відповідача позбавлять можливості
належним чином виконувати поточні
зобов'язанні перед позивачем. Але, ці
обставини є звичайними обставинами при
веденні господарської діяльності
відповідачем, яку він здійснює на свій
ризик. Позивач та відповідач
знаходяться в рівних економічних
умовах при здійсненні своєї
господарської діяльності. Відстрочка
виконання рішення суду призведе до
надання переваг відповідачу у
порівнянні з позивачем за відсутності
для цього підстав.

Згідно зі статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідач не
надав достатніх доказів в
підтвердження обставин, на які він
посилається в обґрунтування поданого
клопотання, у тому числі доказів
неможливості чи утруднення на даний
час виконання рішення суду,
відсутності активів для виконання
рішення суду та реальної загрози
зупинення господарської діяльності у
зв'язку з виконанням рішення суду,
винятковості випадку, з наявністю
якого процесуальний закон пов'язує
можливість надання відстрочки
виконання рішення суду.

Позивач щодо клопотання відповідача
про відстрочку виконання рішення
заперечував, обґрунтовуючи тим, що
відстрочка виконання рішення порушить
матеріальні інтереси позивача.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
задоволення клопотання відповідача
про відстрочку виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області.

Стосовно заяви позивача про повернення
зайво сплаченого судового збору, суд
повідомляє наступне.

Пунктом 1 статті 7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду,
зокрема, в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VІ, за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
судовий збір становить 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Позивачем було сплачено суму судового
збору у розмірі 6 123,59 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 654 від 05.02.2014 року, але відповідно до
чинного законодавства сума судового
збору за подання позову у сумі 219 038,70
становить 4 380,77 грн.

Таким чином, сума судового збору, яка
підлягає повернення з державного
бюджету України позивачу становить 1
725,43 грн.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Таким чином, сума судового збору, яка
підлягає стягненню з відповідача
становить 4 380,77 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 -
117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства
"ТЕХНОЛОГІЯ-2000" (51900, Дніпропетровська
область, м. Дніпродзержинськ, пр.
Комсомольський, буд. 15-Б, приміщення 82;
ідентифікаційний код 30815216) на користь
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (69006, м. Запоріжжя,
вул. Добролюбова, 20; ідентифікаційний
код 00130872) - 219 038,70 грн. заборгованість з
орендної плати та 4 380,77 грн. судовий
збір, про що видати наказ.

Повернути з державного бюджету України
Публічному акціонерному товариству
"ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (69006, м. Запоріжжя,
вул. Добролюбова, 20; ідентифікаційний
код 00130872) - 1 725,43 грн. зайво сплачену
суму судового збору, перераховану
платіжним дорученням № № 654 від 05.02.2014
року, яке знаходиться у матеріалах
справи № 904/774/14, про що видати ухвалу.

Наказ та ухвалу видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 18.03.2014р.

Суддя Я.С. Золотарьова