ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
УХВАЛА

06.03.2014Справа №2-6/ 7955-2007

За заявою кредитора Управління
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим, м.
Сімферополь,

до боржника Державного підприємства
«Державне сільськогосподарське
підприємство «Сонячне», с. Скворцове
Сімферопольського району,

про визнання банкрутом

Суддя Шкуро В.М.

Представники:

від боржника - Горюн В.В., ліквідатор;

від кредитора Управління Пенсійного
фонду України в Сімферопольському
районі Автономної Республіки Крим -
Коваленко Г.А., представник,
довіреність №б/н від 6.11.2012;

за участю прокурора - Куінджи М.О.,
старший прокурор відділу Прокуратури
Автономної Республіки Крим,
посвідчення №009317.

Обставини справи: В провадженні
Господарського суду Автономної
Республіки Крим перебуває справа про
банкрутство Державного підприємства
«Державне сільськогосподарське
підприємство «Сонячне».

Постановою від 09.07.2013 ДП «Державне
сільськогосподарське підприємство
«Сонячне» визнано банкрутом, відносно
нього відкрито ліквідаційну процедуру
строком на дванадцять місяців,
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Горюна В.В.

У відповідності до пункту 1-1 розділу X
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
Закону України від 22.12.2011 №4212-VI (далі -
Закон), положення цього Закону, що
регулюють ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Постанову про визнання ДП «Державне
сільськогосподарське підприємство
«Сонячне» банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури прийнято
судом 09.07.2013, тобто після набрання
чинності 19.01.2013 Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 22.12.2011 №4212-VI, яким Закон України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
викладено у новій редакції.

У зв'язку із чим подальший розгляд цієї
справи здійснюється із застосування
норм нової редакції Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
про що зазначено у постанові про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

До господарського суду від Управління
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим надійшла заява про
визнання грошових вимог у загальній
сумі 25086,86 грн (т. 11, а.с. 115-116).

Вимоги Управління у сумі 25086,66 грн
складаються з заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій по списку №2
за період з вересня 2013 року по грудень
2013 року, а також заборгованості, яка
виникла в результаті перерахунку
пенсії.

З доданого до заяви розрахунку
вбачається, що заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій по списку №2
за вересень 2013 року складає 4957,67 грн,
жовтень 2013 року - 4957,67 грн, листопад 2013
року - 4957,67 грн, грудень 2013 року - 5016,3 грн.

Управлінням також заявлені вимоги, які
виникли в результаті перерахунку
пенсії за 2011 рік у сумі 2180,2 грн та 2012 рік
у сумі 3017,35 грн (т.11, а.с. 117).

Ліквідатор Горюн В.В. заяву Управління
відхилив на підставі положень статті 38
Закону.

Представником Управління Коваленко
Г.А. у судовому засіданні пояснено, що
перерахунок пенсії здійснювався
Управлінням за 2011 рік у листопаді 2013
року, а за 2012 рік у жовтні 2013 року на
підставі приписів статей 42, 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України за заявами пенсіонерів ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Розглянувши подані Управлінням на
підтвердження своїх вимог докази,
вивчивши доводи ліквідатора, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно з абзацом четвертим статті 38
Закону з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури у банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань (у тому числі зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Таким чином, Закон не містить умов,
які б передбачали виникнення у
банкрута нових грошових зобов'язань,
після відкриття ліквідаційної
процедури, окрім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури. До таких
витрат належать витрати, пов'язані з
провадженням у справі про банкрутством
господарському суді та роботою
ліквідаційної комісії, перелік яких
наведено у пункті 1 частини першої
статті 45 Закону.

Згідно абзацу десятого частини другої
статті 41 Закону з дня визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури ліквідатор повідомляє
працівників банкрута про звільнення та
здійснює його відповідно до
законодавства України про працю.

Відтак, беручи до уваги системний
аналіз вищенаведених норм Закону, суд
приходить до висновку, що з дня
оголошення боржника банкрутом та після
звільнення працівників підприємства -
банкрута фонд оплати праці не
формується і не сплачуються витрати на
виплату і доставку пенсій.

Відповідно до вимог абзацу третього
статті 38 Закону з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута вважається таким,
що настав.

Таким чином, оскільки витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених згідно пунктам «Б»
- «З» статті 13 Закону «Про пенсійне
забезпечення» Управлінням нараховані
за період з вересня 2013 року по грудень
2013 року, тобто за період після визнання
боржника банкрутом, за який
підприємство не здійснювало
господарської діяльності, заробітна
плата не нараховувалась, а отже й
підстави для нарахування вказаних сум
з врахуванням вимог наведеної вище
норми статі 38 Закону відсутні.

Оскільки вимоги кредитора про
відшкодування витрати на виплату та
доставку пенсій стосуються періоду
після прийняття постанови
господарського суду про визнання
боржника банкрутом, то такі вимоги не
мають характеру поточних
кредиторських вимог.

У абзаці четвертому пункту 14
Інформаційного листа Вищого
господарського суду № 01-06/1862/2013 від
26.12.2012 «Про внесення змін і доповнень до
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
№01-06/606/2013 «Про Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції Закону України від 22.12.2011
№4212-VI) зазначено, що чинним
законодавством не передбачена
капіталізація витрат на виплату і
доставку відповідних пенсій. У
ліквідаційній процедурі в
установлений Законом строк можуть бути
заявлені лише ті вимоги щодо витрат на
виплату і доставку відповідних пенсій,
які виникли в процедурах розпорядження
майном та санації, оскільки після
визнання боржника банкрутом
відповідні зобов'язання не виникають.

Перерахунок пенсій за 2011 рік у сумі 2180,20
грн та за 2012 рік у сумі 3017,35 грн
здійснений Управлінням відповідно у
листопаді та жовтні 2013 року, однак з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, у боржника, крім витрат,
безпосередньо пов'язаних із
здійсненням ліквідаційної процедури
не виникає жодних додаткових
зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відмову у визнанні вимог
кредитора Управління Пенсійного фонду
України в Сімферопольському районі
Автономної Республіки Крим у загальній
сумі 25086,86 грн, в тому числі 19889,31 грн з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених згідно пунктам «Б» - «З»
статті 13 Закону «Про пенсійне
забезпечення» з вересня 2013 року по
грудень 2013 року та суми перерахунку
пенсії за 2011 рік у розмірі 2180,2 грн та за
2012 рік у розмірі 3017,35 грн.

З огляду на наведене, керуючись
статтями 38, 40 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у редакції Закону від 22.12.2011 №4212-VI,
статтею 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Управління
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим про визнання грошових
вимог у сумі 25086,86 грн відмовити.

Суддя
В.М. Шкуро