м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1881/14 19.03.14За позовом
Приватного акціонерного товариства
"Українська акціонерна страхова
до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
про відшкодування шкоди в
порядку регресу 9 347,83 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Представники сторін:
Від позивача не з'явився
Від відповідача не з'явився
В судовому засіданні 19.03.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
Обставини справи:
06.02.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява
№229-17/1 від 29.01.2014 Приватного
акціонерного товариства "Українська
акціонерна страхова компанія "АСКА"
(надалі - позивач) до Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "НАСТА" (надалі - відповідач)
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 9 347,83 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
страхувальнику позивача було завдано
майнової шкоди внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась через порушення правил
дорожнього руху водієм,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована відповідачем за
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження по справі № 910/1881/14, розгляд
справи призначено на 03.03.2014.
26.02.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшло повідомлення
Моторного (транспортного) страхового
бюро України №7/2-28/5516 від 20.02.2014 про
28.02.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва від представника
позивача надішли документи на
виконання вимог ухвали про порушення
провадження у справі та заява про
розгляд справи без участі представника
В судове засідання, призначене на
03.03.2014, представник позивача не
з'явився, проте 28.02.2014 через канцелярію
Господарського суду м. Києва подав
клопотання про розгляд справи без
участі представника.
В судове засідання, призначене на
03.03.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Ухвалою суду від 03.03.2014 відповідно до
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладав розгляд
справи на 19.03.2014.
В судове засідання, призначене на
19.03.2014, представник позивача не
з'явився, проте 17.03.2014 через канцелярію
Господарського суду м. Києва подав
клопотання про розгляд справи без
участі представника.
В судове засідання, призначене на
19.03.2014, представник відповідача не
з'явився, причин неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Ухвали суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -
11.10.2012 між позивачем (надалі - Страховик)
та ОСОБА_1 (далі по тексту -
Страхувальник) було укладено Договір
СТД № 3123387 (належним чином засвідчена
копія Договору міститься в матеріалах
справи, далі по тексту - Договір
добровільного страхування або
Об'єктом Договору добровільного
страхування визначено транспортний
засіб "Тайота", державний реєстраційний
25.12.2012 в м. Києві на вул. Мечнікова- вул.
Кловський спуск відбулося зіткнення
автомобіля "Тайота", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
знаходився під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля "ГАЗ ", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
знаходився під керуванням ОСОБА_3
В результаті ДТП автомобіль "Тайота",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
було пошкоджено, що підтверджується
довідкою виданою Управлінням
державтоінспекції ГУ МВС України в
Донецькій області (копія довідки
міститься в справі).
За наслідками вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
позивачем було перераховано на користь
Страхувальника страхове відшкодування
в розмірі 10 347, 83 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 4072 від 18.02.2013 та № 4122 від
25.02.2013 (копія розрахункових документів
міститься в справі). Вказаний розмір
страхового відшкодування
підтверджується наявним в матеріалах
справи страховим актом № 625 від 06.02.2013
(належним чином засвідчена копія акту
міститься в матеріалах справи).
Оцінивши наявні в матеріалах справи
документи та дослідивши в судовому
засіданні докази, господарський суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
За ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.
У відповідності до положень частини
другої статті 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з положеннями статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
За ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з постановою Печерського
районного суду міста Києва від 21.03.2013 у
справі № 757/1206/13-п (належним чином
засвідчена копія постанови містяться в
матеріалах справи),
дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення водієм
ОСОБА_3 п.п. 2.3, 10.1, 15.12 Правил дорожнього
руху, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Останнього визнано винним у скоєнні
правопорушення та притягнуто до
адміністративної відповідальності,
передбаченого ст. 124 КпАП України.
Як свідчать матеріали справи
цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації транспортного
засобу "ГАЗ ", державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, будь-якою особою, яка
експлуатує його на законних підставах,
відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
чином засвідчена копія полісу
містяться в матеріалах справи)
застрахована відповідачем.
У відповідності до ст. 5 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.
Таким чином, на підставі зазначених
вище норм та у зв'язку з укладенням
відповідачем полісу страхування
цивільно-правової відповідальності №
обов'язок відшкодовувати завдану
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації транспортного
засобу "ГАЗ ", державний реєстраційний
У відповідності до вищевказаних норм,
ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.
27 Закону України "Про страхування" до
позивача перейшло право вимоги, яке
Страхувальник мав до відповідача, як
страхувальника цивільної
відповідальності за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації засобу "ГАЗ ",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.
Відповідно до звіту № 24Б/12/12 від 10.01.2013 з
оцінки транспортного засобу(копія
висновку в справі), вартість
матеріального збитку, завданого
власнику вказаного автомобіля
внаслідок ДТП, що відбулося 25.12.2012,
становить: 10 347,83 грн.
З матеріалів справи вбачається, що
08.08.2013 в порядку досудового
врегулювання спору позивач направив на
адресу відповідача регресну вимогу №
2241-17/1 про відшкодування шкоди завданої
внаслідок ДТП в порядку регресу на суму
9 347,83 грн. (копія міститься в матеріалах
справи).
Водночас, як зазначено позивачем та
неспростовано відповідачем, останній
на заяву не відреагував, грошових
коштів в порядку регресу не
Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній на момент
скоєння ДТП) при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до листа Верховного Суду
України від 19.07.2011 р. "Судова практика
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування", визначаючи
розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту, суди
у разі виникнення спору щодо
визначення розміру заподіяної шкоди,
як правило, виходять із фактичної
(реальної) суми, встановленої висновком
судової автотоварозначної експертизи,
або відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.
Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля "Тайота", з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу становить
10 347,83 грн., отже стягувана позивачем
сума знаходиться в межах суми
відповідальності за шкоду заподіяну
майну в розмірі 50 000,00 грн., франшиза за
даним полісом - 1 000 грн.
Отже, відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати в
розмірі 9 347,83 грн. з розрахунку 10 347,83
грн. (вартість ремонту пошкодженого
транспортного засобу з врахуванням
зносу) - 1 000 грн. (франшиза).
Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
Судові витрати позивача по сплаті
судового збору пропорційно розміру
задоволених вимог відповідно до
положень статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -
1.Позов задовольнити повністю.
2.Стягнути Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
будинок 6; ідентифікаційний код: 35893575) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Приватного
акціонерного товариства "Українська
акціонерна страхова компанія "АСКА"
(83052, Донецька обл., місто Донецьк,
проспект Ілліча, будинок 100;
ідентифікаційний код: 13490997) на
будь-який рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду, грошові кошти: страхового
відшкодування - 9 347 (девять тисяч
триста сорок сім ) грн. 83 коп. та судовий
збір в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім ) грн. 00 коп.

3.Видати наказ.

4. Копію рішення надіслати сторонам

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.03.2014

Суддя
М.О. Лиськов