ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 березня 2014 р. Справа №
903/118/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна", м. Київ

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ВеставтоТрейд", м. Луцьк

про стягнення 80 808 грн. 40 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: Хом'як О.Г., довіреність №
35 від 02.01.2014 року

від відповідача: Семенюк Л.В.,
довіреність від 26.02.2014 року

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін.

Суть спору: позивач - ПАТ
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" просить стягнути з
відповідача - ТОВ "ВеставтоТрейд" 80 808
грн. 40 коп. заборгованості за
надані послуги страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів по системі міжнародного
страхування «Зелена карта» та судові
витрати по справі.

Позов обґрунтований неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань по оплаті страхових
платежів по системі міжнародного
страхування «Зелена карта».

У судовому засіданні 26.02.2014 року
представник позивача позов підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача позов
заперечила, посилаючись на повну
оплату страхових премій.

Судом оголошувалась перерва
відповідно до ст. 77 ГПК України до 05.03.2014
року, 11.03.2014 року для проведення
взаємозвірки розрахунків та надання
відповідачем первинних документів на
оплату страхових полісів.

Позивач у поясненнях від 11.03.2014 року
зазначає, що оплата послуг мала
здійснюватись у безготівковій формі на
підставі наданих філією рахунків.
Копії рахунків подати не може, оскільки
працівник, який їх виписував, при
звільненні не залишив у філії
документів, пов'язаних зі своєю
діяльністю. Луцька філія ніколи не
здійснювала реалізації полісів за
готівку. На підтвердження подав копії
касових книг за період з січня 2011 року
по жовтень 2012 року (з жовтня 2012 року
каса Луцької філії ліквідована).

Посилаючись на інформаційний лист ВСУ
"Судова практика розгляду цивільних
прав, що виникають з договорів
страхування" (розділ 1. "Питання, що
пов'язані з укладенням договору
страхування") зазначає, що належними та
допустимими доказами оплати наданих
послуг може бути виключно квитанція
або чек (при готівковій формі
розрахунків) або ж банківське платіжне
доручення (при безготівковій формі
розрахунків), які відповідачем не
подані.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
від 04.03.2014 року, поясненнях від 11.03.2014
року позов заперечує. Зазначає, що
оплата страхової премії здійснювалася
страхувальником готівковими коштами в
момент підписання полісів. П. 10 усіх
полісів визначено дати та суми оплати
страхової премії. Поліси підписані як
страховиком, так і страхувальником,
підписи яких скріплені печатками.
Інших документів на підтвердження
фактів оплати не надавалось, оскільки
про оплату безпосередньо зазначалося в
самому договорі. У випадку неоплати
даного полісу страховик не підписав би
його та не віддав примірники
страхувальника. Посилаючись на п.3 ч.1
ст. 28 ЗУ "Про страхування" зазначає, що
договір страхування припиняється та
втрачає чинність у разі несплати
страхових платежів у встановлені
договором строки. Якби мала місце
несплата страхових премій, то дані
договори припинили б свою дію та
втратили б чинність. В такому випадку
позивач просить стягнути кошти на
підставі припинених договорів.

На виконання вимог суду про
взаємозвірку позивач направив акт від
04.03.2014 року, відповідно до якого позивач
надав послуги страхування на суму 228 666
грн. 00 коп., відповідач оплатив 147 857 грн.
60 коп. Сальдо на користь позивача
складає 80 808 грн. 40 коп.

Відповідач акт не підписав,
посилаючись на сплату страхових премій
готівкою при отриманні полісів.
Представник відповідача у судовому
засіданні пояснила, що у поданих
позивачем платіжних дорученнях
призначення платежу "оплата за
страхування "Зелена карта" згідно
рахунків..." зазначено помилково. Ці
кошти перераховувались по інших
договорах. На запроруновану звірку
03.03.2014 року (лист від 28.02.2014 року а.с. 130)
представник позивача не прибув.

Представник відповідача подала
клопотання від 11.03.2014 року про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
необхідністю подати додаткові
документи по даній справі, проте які
саме не зазначає.

Представник позивача клопотання
відповідача заперечив, оскільки вважає
його безпідставним і спрямованим лише
на затягування розгляду справи.

Суд відхиляє клопотання представника
відповідача, як необгрунтоване,
оскільки судом у повному обсязі
надавалась можливість учасникам
процесу щодо обгрунтування їх правової
позиції по суті спору та подання
доказів з метою забезпечення принципу
змагальності сторін. З пояснень
відповідача доказом оплати є самі
поліси. Квитанції, чеки на оплату
відсутні. Враховуючи, що норми ст. 38 ГПК
України щодо обов'язку суду
витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129
Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що ним, в
межах наданих йому повноважень,
створені належні умови для надання
сторонами доказів.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

в с т а н о в и в:

За період з 11.02.2011 року по
30.09.2013 року позивач - ПАТ "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" надало
відповідачу - ТОВ "ВеставтоТрейд"
послуги страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів по системі
міжнародного страхування «Зелена
карта» на загальну суму 228 666 грн. 00 коп.,
що стверджується страховими полісами
(а.с. 12-41).

Відповідно до ч.2 ст. 999 ЦК України
до відносин, що випливають із
обов'язкового страхування,
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Крім того, до відносин, що виникли між
позивачем та відповідачем,
застосовуються положення спеціального
закону - Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Статтею 984 ЦК України встановлено,
що страховиком є юридична особа, яка
спеціально створена для здійснення
страхової діяльності та одержала у
встановленому порядку ліцензію на
здійснення страхової діяльності.
Страхувальником може бути фізична або
юридична особа.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
страхування», ст. 354 ГК України,
ст. 981 ЦК України договір страхування
укладається в письмовій формі. Договір
страхування може укладатись шляхом
видачі страховиком страхувальникові
страхового свідоцтва (поліса,
сертифіката).

Відповідно до п.1.8 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховий поліс - єдина форма
внутрішнього договору страхування, яка
посвідчує укладення такого договору.

Згідно із п. 1.11 ст. 1 вказаного Закону
страховий сертифікат "Зелена картка" -
страховий сертифікат єдиної форми, що
застосовується в країнах - членах
міжнародної системи автомобільного
страхування "Зелена картка", які
зазначені і не викреслені у такому
сертифікат.

Ст. 989 ЦК України встановлює, що
страхувальник зобов'язаний, зокрема,
своєчасно вносити страхові платежі
(внески, премії) у розмірі,
встановленому договором.

Позивач свої зобов'язання з надання
послуг страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів по системі
міжнародного страхування «Зелена
карта» виконав належним чином, що
стверджується страховими полісами,
підписаними та скріпленими печатками
обох сторін (а.с. 12-41).

Відповідач взяті на себе зобов'язання
по оплаті страхових платежів виконав
частково на суму 147 857 грн. 40 коп., що
стверджується банківськими виписками
(а.с. 42-71). Заборгованість відповідача
складає 80 808 грн. 40 коп.

Як вбачається із доданих до позовної
заяви страхових полісів у них
вказувались: номер страхового полісу,
період дії страхового покриття, назва
забезпеченого транспортного засобу,
його реєстраційний номер, назва
страхувальника, розмір страхової
премії та дата її внесення. У п. 10
кожного страхового полісу
передбачався принцип попередньої
оплати з огляду на те, що там зазначена
графа "Сплачено". Суд приходить до
висновку, що страховий поліс мав
видаватись страхувальнику після його
повної оплати або ж (у випадку
відступлення від цього) - на умовах
післяоплати, порядок та строки якої
мали визначатись за взаємною згодою
сторін. Враховуюче те, що сторонами
такий порядок визначений не був, то
строки виконання зобов'язань відносно
сплати страхових платежів не був
визначений сторонами. Суд погоджується
з позивачем відносно того, що строк
необхідно обраховувати відповідно до
положень ст. 530 ЦК України, тобто з
моменту пред'явлення вимоги про
здійснення оплати.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Позивач направив відповідачу
претензію від 07.02.2014 року з вимогою
підписати акт звірки взаємних
розрахунків та погасити дебіторську
заборгованість у розмірі 80 808 грн. 40
коп., що стверджується фіскальним чеком
№1962 від 07.02.2014 року та описом вкладення
у цінний лист (а.с. 77), яка залишена без
відповіді та виконання.

Правова позиція відповідача у даному
спорі полягає у запереченні позову з
огляду на оплату спірних страхових
полісів.

Проте, за відсутності документального
підтвердження сплати страхових
платежів, - посилання відповідача на
таку оплату, а відтак і відсутність
заборгованості як такої, є
безпідставним та необгрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Ст. 43 ГПК України встановлює, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Вимоги позивача підтверджуються 54
страховими полісами на загальну суму 288
666 грн. 00 коп. платіжними дорученнями на
їх оплату з призначенням платежу
"оплата за страхування "Зелена карта"
згідно рахунків...".

Відповідач оплату належними та
допустимими доказами не довів.

Пояснення відповідача щодо оплати за
наданими позивачем платіжними
дорученнями інших договорів
страхування не прийнято судом до уваги,
оскільки, дії позивача по самостійному
розподілу сум, що надходили від
відповідача суперечать положенням
чинного закону, клопотання про
зарахування цих коштів на оплату інших
договорів відповідач не подав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Заборгованість відповідача
становить 80 808 грн. 40 коп., підтверджена
матеріалами справи, підставна і
підлягає до стягнення, оскільки в силу
ст. 193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається.

Оскільки, спір до розгляду в суді
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн.
00 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України
слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п. 4 ст. 80, 82-85
ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ВеставтоТрейд" (Волинська область,
м.Луцьк, вул.Вахтангова, 2А, ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна"
(м.Київ, вул.Воровського, 33, )

- 80 808 грн. 40 коп. основного боргу та 1
827 грн. 00 коп. по сплаті судового збору,
а всього: 82 635 грн. 40 коп. (вісімдесят дві
тисячі шістсот тридцять п'ять грн. 40
коп.).

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.03.2014
року.

Суддя
А. М. Кравчук