КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р. Справа№ 910/21767/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Мартюк А.І.

Отрюха Б.В.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Горінштейн Л.О.,
представник за довіреністю №1/17-104 від
27.12.2013р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградський
обласний центр післядипломного
навчання працівників АПК"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013р. (підписано 03.12.2013р.)

у справі № 910/21767/13 (Суддя: Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградський
обласний центр післядипломного
навчання працівників АПК"

до Вищого навчального закладу
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна" в особі
відокремленого підрозділу
Кіровоградського інституту розвитку
людини

про стягнення 49 800, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградський
обласний центр післядипломного
навчання працівників АПК" звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами до Вищого
навчального закладу "Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини "Україна" в особі відокремленого
підрозділу Кіровоградського інституту
розвитку людини про стягнення 49 800,00
грн. неустойки в порядку ст. 785
Цивільного кодексу України за час
прострочення (грудень 2011 року)
повернення орендованого згідно
договору оренди від 01.11.2011 нежитлового
приміщення площею 2 490 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Кіровоград,
вул. Покровська, 73.

В обґрунтування позовних вимог
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградський
обласний центр післядипломного
навчання працівників АПК" зазначив, що
Вищий навчальний заклад "Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини "Україна" в особі відокремленого
підрозділу Кіровоградського інституту
розвитку людини за відсутності
договірних відносин з позивачем, тобто
безпідставно з 01.12.2011р. користувався
нежитловим приміщенням площею 2 490 кв.м.,
що знаходиться за адресою: м.
Кіровоград, вул. Покровська, 73.

Звертаючись з позовом, позивач
умотивовував вимоги з посиланням на
те, що строк дії Договору оренди
вказаного нежитлового приміщення від
01.10.2011р., укладеного між сторонами спору
раніше, закінчився - 01.12.2011р., майно за
актом приймання-передачі повернуто не
було. А тому за час прострочення
повернення майна з оренди відповідач у
відповідності до ст. 785 Цивільного
кодексу України мав сплатити неустойку
за грудень 2011 року в розмірі 49800,00 грн.
Крім того, позивач в обґрунтування
припинення дії договору посилався на
лист №26/12 від 23.12.2011р., в якому звертався
до відповідача з вимогою звільнити
нежитлове приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.11.2013р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі за №910/21767/13.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на його необгрунтованість
та недоведеність.

Заперечуючи доводи позивача,
відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву просив суд відмовити у
задоволенні позову, зазначаючи, що
після 01.12.2011р., протягом місяця, від
позивача на адресу відповідача не
надходило попереджень про припинення
дії договору та вимог про звільнення
приміщення, а тому договір є
продовженим на наступний строк на
таких самих умовах.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013р. у справі № 910/21767/13 в
позові відмовлено повністю.

За оцінкою місцевого господарського
суду, загальними підставами припинення
договору оренди та виникнення у
орендаря обов'язку звільнити
приміщення є вчинення орендодавцем дій
щодо очевидного волевиявлення
небажання продовжувати договірні
відносини з орендарем. Однак, суд не
визнав такий лист №26/12 від 23.12.2011р.
належним та допустимим доказом,
оскільки зі змісту вказаного листа
такого небажання орендодавця не
слідувало. Суд першої інстанції
звернув увагу і на ту обставину, що лист
був направлений та отриманий
відповідачем лише в кінці грудня 2011
року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградський
обласний центр післядипломного
навчання працівників АПК" звернулося з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просило рішення Господарського
суду міста Києва 28.11.2013р. у справі
№ 910/21767/13 скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити
повністю.

У доводах апеляційного оскарження
позивач вказував на невірну оцінку
судом першої інстанції доказів по
справі та невірне застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин.

На думку скаржника, судом першої
інстанції не враховано тих обставин, що
Договір оренди від 01.11.2011р. припинено
30.11.2011р. внаслідок закінчення строку
дії договору, а тому з 01.12.2011р.
відповідач мав повернути орендоване
майно. За твердженнями позивача, лист,
направлений відповідачу, містив
відомості про повернення приміщення
орендодавцю, а тому в силу статті 785 ЦК
України орендар, який не повернув на
вимогу орендодавця майно, зобов'язаний
сплатити орендодавцю неустойку.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградський
обласний центр післядипломного
навчання працівників АПК" передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Кропивній Л.В.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
26.12.2013р. для розгляду апеляційної
скарги у справі №910/21767/13 сформовано
колегію суддів у складі головуючого
судді Кропивної Л.В., суддів Ільєнок
Т.В., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кіровоградський обласний центр
післядипломного навчання працівників
АПК" у справі №910/21767/13 прийнято до
провадження та призначено розгляд
справи на 29.01.2014р.

29.01.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшов письмовий відзив на
апеляційну скаргу, в якому відповідач
заперечував доводи скаржника,
зазначивши, що подані позивачем
документи не можуть бути належними та
допустимими доказами направлення йому
повідомлення про небажання
продовжувати договірні відносини та,
як наслідок, повернення нежитлового
приміщення, оскільки вони не
відповідають вимогам чинного
законодавства України, встановлених
для документів такого роду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 19.02.2014р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014р. у
зв'язку з перебуванням суддів Ільєнок
Т.В. та Корсакової Г.В. у відпустці,
здійснено заміну у складі колегії
суддів у даній справі на наступний:
головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді:
Мартюк А.І., Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кіровоградський обласний центр
післядипломного навчання працівників
АПК" прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя:
Кропивна Л.В., судді: Мартюк А.І., Отрюх
Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 05.03.2014р.

У судове засідання 05.03.2014р. позивач не
з'явився. Про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином. Про причини неявки суд не
повідомив.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

Позивач був належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення йому
поштового відправлення, яке міститься
в матеріалах справи (вх. №7753 від
03.03.2014р.).

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997,
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи у
продовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Оскільки всі учасники судового процесу
були належним чином повідомлені про
час та місце розгляду апеляційної
скарги, але позивач, не скористався
своїм правом на участь у судовому
засіданні, разом з тим, явка судом
апеляційної інстанції обов'язковою не
визнавалася, Київський апеляційний
господарський суд дійшов до висновку
про можливість розгляду апеляційної
скарги по суті у судовому засіданні
05.03.2014р.

У судовому засіданні 05.03.2014р.
представник відповідача просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуваний судовий
акт залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
01.11.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кіровоградський
обласний центр післядипломного
навчання працівників АПК» (далі -
орендодавець, позивач) та Вищим
навчальним закладом «Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини «Україна» в особі
відокремленого підрозділу
Кіровоградського інституту розвитку
людини (далі - орендар, відповідач) був
укладений Договір оренди нежитлового
приміщення (далі - Договір), відповідно
до умов якого (п. 1.1 Договору)
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
приміщення Учбового корпусу за
адресою: м. Кіровоград, вул.
Покровського, 73, а саме поверхи 2, 3, 4,
їдальня, аудиторія №6, кімната №5, фойє.

Згідно з п. 1.2. договору загальна площа
приміщення, що орендується, складає 2490
кв.м.

За змістом п. 9.1 Договору цей договір
діє з 01.11.2011р. до 30.11.2011р.

Відповідно до п. 9.6. Договору дія цього
договору припиняється внаслідок
закінчення строку, на який його було
укладено.

Згідно з пунктом 4.8. Договору у разі
припинення або розірвання Договору
повернути орендодавцеві, орендоване
майно, у належному стані, не гіршому ніж
на момент передачі його в оренду, з
урахуванням нормального фізичного
зносу, та відшкодувати орендодавцеві
збитки у разі погіршення стану або
втрати (повної або його частини)
орендованого майна підприємства з вини
орендаря.

Згідно з пунктом 3.1 Договору орендна
плата визначається з розрахунку за 1
кв.м. площі приміщення, що орендується
та складає 20грн. на місяць.

Відповідно до п. 6.1. Договору
орендодавець зобов'язаний передати
орендарю в оренду приміщення згідно з
цим договором за актом
приймання-передачі майна, який
підписується одночасно з цим
договором.

Виконання орендодавцем обов'язку
передати орендарю об'єкт оренди
підтверджується двосторонньо
підписаним актом прийому-передачі від
01.11.2011р. (а.с. 16-17, т. 1).

Предметом спору у даній справі є вимога
позивача про стягнення з відповідача
неустойки, передбаченої статтею 785 ЦК
України за несвоєчасне повернення з
оренди речі.

Як стверджував позивач, ним направлено
на адресу орендаря лист за №26/12 від
23.12.2011р. про припинення дії Договору від
01.11.2011р. В підтвердження направлення
листа №26/12 від 23.12.2011р., позивач надав
копію фіскального чеку №4781 від 23.12.2011р.
та опис вкладення у цінний лист. Ці
докази були предметом оцінки судом
першої інстанції.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Частиною 4 статті 291 Господарського
кодексу України встановлено, що
правові наслідки припинення договору
оренди визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільним
кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 Господарського
кодексу України строк договору оренди
визначається за погодженням сторін. У
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення строку дії договору
він вважається продовженим на такий
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Згідно зі ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведеної
норми, слід дійти висновку, що
безумовною передумовою для
застосування даної майнової
відповідальності у сфері орендних
правовідносин є порушення орендарем
обов'язку щодо повернення орендованого
майна у зв'язку з закінченням строку
дії договору.

Статтею 764 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Таким чином, законодавством
передбачена можливість автоматичної
пролонгації договору найму в разі
відсутності заперечень як зі сторони
наймодавця, так зі сторони наймача.
Отже, для здійснення автоматичної
пролонгації дії договору необхідна
згода обох сторін. Бажання наймача
продовжувати відносини найму у даному
випадку висловлюється - шляхом
продовження користування майном після
закінчення строку договору найму. Що ж
стосується наймодавця, то підставою
для продовження відносин найму є його
мовчазна згода, яка висловлюється
відсутністю заперечень та вимог до
наймача повернути орендоване майно
протягом одного місяця після
закінчення строку договору найму.

Відповідно до п. 4.1. постанови Пленуму
Вищого господарського України №12 від
29.05.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна" зі змісту статей 759, 763 і 764
Цивільного кодексу України, частини
другої статті 291 Господарського
кодексу України вбачається, що після
закінчення строку договору оренди він
може бути продовжений на такий самий
строк, на який цей договір укладався, за
умови, якщо проти цього не заперечує
орендодавець. Відтак, якщо на дату
закінчення строку договору оренди і
протягом місяця після закінчення цього
строку мали місце заперечення
орендодавця щодо поновлення договору
на новий строк, то такий договір
припиняється. При цьому, за змістом
наведеного, ініціатива таких дій
покладається саме на орендодавця.

Наслідки продовження користування
майном після закінчення договору
оренди при відсутності згоди на це
орендодавця встановлені ч. 2 ст. 785
Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Отже, відповідач повинен довести за
правилами ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України ту
обставину, що ним було виявлено
небажання продовжувати договірні
відносини та заявлялась вимога про
повернення об'єкту оренди, а орендар
ухилявся від виконання вказаної
вимоги.

Зі змісту листа №26/12 від 23.12.2011р.
випливає, що орендодавець повідомив
орендаря про закінчення 30.11.2011р.
терміну дії Договору оренди. Поряд з
цим орендодавець висловився про
наділення відповідними повноваженнями
на проведення перемовин та укладення
договору оренди ректора
Кіровоградського інституту розвитку
людини «Україна» Барно О.М.,
адже, в іншому випадку орендодавець
вимушений буде вимагати звільнення
орендованого учбового корпусу і сплати
неустойки у розмірі подвійної орендної
плати за час прострочення на підставі
ст. 785 Цивільного кодексу України.

Висловлена орендодавцем умова про
можливість укладення договору оренди
лише з певним представником орендаря
сама по собі не є доказом заперечень
орендодавця на продовження договірних
відносин оренди, тим більше, що при
цьому порушується принцип
стабільності договірних відносин,
недопустимості зловживання наданими
їй цивільними правами та невтручання у
господарську діяльність іншої особи.
До того ж, заперечення особи проти
продовження договірних відносин має
бути доведено до її контрагента і
відома йому.

За таких обставин справи, у позивача
відсутнє право на отримання неустойки
за користування відповідачем
орендованим приміщенням.

З огляду на встановлене, судова колегія
не вбачає підстав для скасування
прийнятого судом першої інстанції
рішення у даній справі, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кіровоградський обласний центр
післядипломного навчання працівників
АПК" на рішення Господарського суду
міста Києва від 28.11.2013р. у справі
№910/21767/13 слід залишити без задоволення,
а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи у суді апеляційної інстанції,
покладаються на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кіровоградський обласний центр
післядипломного навчання працівників
АПК" на рішення Господарського суду
міста Києва від 28.11.2013р. у справі
№910/21767/13 залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 28.11.2013р. у справі №910/21767/13 - без
змін.

2.Матеріали справи №910/21767/13 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
А.І. Мартюк

Б.В. Отрюх