РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

05 березня 2014 року
Справа № 7/70/2012/5003

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій
В.А.

судді
Мамченко Ю.А. ,

судді Дужич
С.П.

при секретарі судового засідання
Баклан Н.С.

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Могилів-Подільський консервний
завод» на ухвалу господарського суду
Вінницької області від 13.01.2014 року у
справі № 7/70/2012/5003 (суддя Банасько О.О.)

за позовом Державного агентства
резерву України, м. Київ

до публічного акціонерного товариства
«Могилів-Подільський консервний
завод» м. Могилів-Подільський

про стягнення вартості самовільно
використаних матеріальних цінностей
державного резерву та штрафних санкцій
в сумі 446884,04 грн.

за участю представників сторін:

від стягувача - не з'явився

від боржника - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 21.01.2013 року у
справі № 7/70/2012/5003 позов Державного
агентства резерву України до
Публічного акціонерного товариства
"Могилів-Подільський консервний завод"
про стягнення вартості самовільно
використаних матеріальних цінностей
державного резерву та штрафних санкцій
в сумі 446 884,04 грн. задоволено повністю -
зобов'язано ПАТ "Могилів-Подільський
консервний завод" повернути до
державного резерву - мазут марки М-100 в
кількості 179,834 т., стягнуто з ПАТ
"Могилів-Подільський консервний завод"
в доход державного бюджету України - 133
077 грн. 16 коп. - штрафу, 230 502 грн. 40 коп. -
пені.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.04.2013 року
рішення господарського суду
Вінницької області від 21.01.2013 року у
справі №7/70/2012/5003 залишено без змін, а
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Могилів-Подільський консервний завод"
- без задоволення.

16.12.2013 року на адресу господарського
суду першої інстанції від позивача
надійшла заява № 5738/0/4-13 від 12.12.2013 року
про зміну способу виконання рішення.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 13.01.2014 року у
справі №7/70/2012/5003 змінено спосіб
виконання рішення господарського суду
Вінницької області від 21.01.2013 року по
наказу суду від 03.06.2013 року із
зобов»язання ПАТ «Могилів-Подільський
консервний завод» повернути до
державного резерву мазут марки М-100 у
кількості 179,834 тонн на стягнення 1099325,24
грн. вартості зазначеного мазуту. (арк.
матеріалів 97-101)

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
скаржник - ПАТ «Могилів-Подільський
консервний завод» звернувся до суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Вінницької області від 13.01.2014 року у
справі №7/70/2012/5003 (арк. матеріалів 87-98)

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник
зазначає, що оскаржувана ухвала є
незаконною та винесена з порушенням
норм процесуального права. Зокрема,
скаржник зазначає, що змініючи спосіб і
порядок виконання судового рішення,
суд не може змінювати останнє по суті.

Через важке матеріальне становище ПАТ
«Могилів-Подільський консервний
завод», фінансово неспроможний
придбати мазут марки М-100 в кількості
179,834 т. про що свідчить розшифровка
кредиторської заборгованості по ПАТ
«Могилів-Подільський консервний
завод» на 01.01.2014 року і розшифровка
дебіторської заборгованості на 01.01.2014
р.

Крім цього, негайне виконання ПАТ
«Могилів-Подільський консервний
завод» в доход державного бюджету
133077,16 грн. штрафу та 230502,40 грн. пені та
ще грошових коштів, якими стягувач
просить замінити зобов»зання по
поверненню мазуту, неминуче призведе
до призупинення його господарської
діяльності і, як наслідок до значних
матеріальних збитків, до неможливості
сплачувати податки та обов»язкові
збори, до невиплати заробітних плат та
втрати роботи працівниками.

Також скаржник звертає увагу суду на
той факт, що з приведених в апеляційній
скарзі прикладів фактично мазут марки
М-100 до ПАТ «Могилів-Подільський
консервний завод» не передавався,
первинна бухгалтерська документація
щодо його обліку не складалася. При
цьому, за фактом недостачі (викрадення)
мазуту Могилів-Подільською районною
прокуратурою було порушено
кримінальну справу.

Ухвалою суду від 19.02.2014 року дану
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено розгляд
скарги на 05.03.2014 року.

У судове засідання 05.03.2014 року
представники сторін не з'явилися, хоча
про дату, час та місце судового
засідання були повідомлені своєчасно
та належним чином.

Від позивача - Державного агентства
резерву України на адресу суду
надійшов відзив на апеляційну скаргу в
якій останній не погоджується з
апеляційною скаргою з наступних
підстав.

Господарським судом Вінницької
області від 03.06.2013 року видано наказ про
примусове виконання рішення
господарського суду від 21.01.2013 року.

Постановою державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
від 12.11.2013 року закінчено виконавче
провадження з примусового виконання
наказу від 03.06.2013 року без його
фактичного виконання у зв»язку з тим,
що виконати рішення без участі
боржника неможливо та державним
виконавцем внесено подання про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності. Згідно із ст. 36
Закону України «Про виконавче
провадження» за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторі, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Таким чином, на думку стягувача, на
підставі вказаних вище статтей
Держрезерв України звернувся до
господарського суду Вінницької
області із відповідною заявою про
зміну способу виконання рішення
господарського суду Вінницької
області від 21.01.2013 року.

Враховуючи приписи ст. 101 ГПК України
про межі перегляду справ в апеляційній
інстанції, ст. 102 ГПК України про строки
розгляду апеляційної скарги та той
факт, що неявка у судове засідання
представників сторін, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
перегляду оскарженого рішення, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу за їх відсутності.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

Як вбачається із матеріалів оскарження
ухвали господарського суду Вінницької
області від 13.01.2014 року господарським
судом Вінницької області наказів 26.06.2013
року державним виконавцем відділу ДВС
Могилів-Подільського міськрайонного
управління юстиції Шаповалом С.В.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
зобов'язання ПАТ "Могилів-Подільський
консервний завод" повернути до
державного резерву мазут марки М-100 в
кількості 179,834 тони.

Після отримання постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження щодо повернення мазуту
головою правління Зайчуком С.В. видано
довідку, що станом на 05.08.2013 року мазут
державного резерву на підприємстві не
рахується; підтвердити факт закладання
мазуту на зберігання не є можливим
із-за відсутності документів, які б
підтверджували факт надходження
матеріальних цінностей від
Держрезерву.

05.08.2013 року державним виконавцем
відділу ДВС Могилів-Подільського
міськрайонного управління юстиції
Шаповалом С.В. при виході на територію
підприємства боржника ПАТ
"Могилів-Подільський консервний завод"
для проведення виконавчих дій, а саме
для повернення до державного резерву
мазуту марки М-100 в кількості 179,834 тон
було встановлено відсутність у
боржника майна, про що складено
відповідний акт.

На підставі п.6 ч.1 ст.47 Закону України
"Про виконавче повадження" державним
виконавцем відділу ДВС
Могилів-Подільського міськрайонного
управління юстиції Шаповалом С.В.
винесено постанову від 05.08.2013 року про
повернення стягувачу виконавчого
документа виданого на виконання
рішення суду від 21.01.2013 року по справі №
7/70/2012/5003.

08.10.2013 року на підставі повторного
звернення позивача про виконання
наказу суду від 03.06.2013 року виданого на
виконання рішення суду 21.01.2013 року по
справі № 7/70/2012/5003 головним державним
виконавцем відділу ДВС
Могилів-Подільського міськрайонного
управління юстиції Шаповалом С.В.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
зобов'язання боржника (відповідача по
справі) повернути майно - мазут марки
М-100 в кількості 179,834 тони.

25.10.2013 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби
Могилів-Подільського міськрайонного
управління юстиції Шаповалом С.В.
винесено постанову про накладення на
боржника штрафу у розмірі 680,00 грн. в
зв'язку з невиконанням вимог
виконавчого документа в строк наданий
для самостійного виконання .

28.10.2013 року державний виконавець
повторно звернувся до боржника
(відповідача по справі) з листом -
вимогою за № 8889/2-28/3 про повернення
державному резерву мазуту марки М-100 в
кількості 179,834 тони, яка залишена
останнім без відповіді та виконання.

06.11.2013 року державним виконавцем
відділу ДВС Могилів-Подільського
міськрайонного управління юстиції
Шаповалом С.В. складено акт про те, що
вимоги виконавчого документа - наказу
господарського суду Вінницької
області від 03.06.2013 року про повернення
Державному агенству резерву України
мазуту марки М-100 в кількості 179,834 тони
не виконані.

06.11.2013 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби
Могилів-Подільського міськрайонного
управління юстиції Шаповалом С.В.
винесено постанову про накладення на
боржника штрафу у розмірі 1 360,00 грн. в
зв'язку з невиконанням вимог
виконавчого документа в строк наданий
для самостійного виконання .

12.11.2013 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби
Могилів-Подільського міськрайонного
управління юстиції Шаповалом С.В.
направлено подання про притягнення до
кримінальної відповідальності за
невиконання рішення суду начальнику
Могилів-Подільського МВ УМВС України у
Вінницькій області .

Того ж дня головним державним
виконавцем відділу ДВС Могилів-
Подільського міськрайонного
управління юстиції Шаповалом С.В. на
підставі п.11 ч.1.ст.49 Закону України "Про
виконавче провадження" винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження щодо виконання наказу суду
від 03.06.2013 року виданого на виконання
рішення суду від 21.01.2013 року по справі №
7/70/2012/5003 в зв'язку з неможливістю
виконання рішення суду без участі
боржника та внесенням подання про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності .

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вивчивши матеріали оскарження ухвали
господарського суду, наявні докази,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
Рівненський апеляційний господарський
суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Стаття 36 Закону України "Про виконавче
провадження" також передбачає
можливість відстрочки або розстрочки
виконання, встановлення чи зміни
способу і порядку виконання рішення.

В пункті 7.1.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
зазначено, що під зміною способу і
порядку виконання рішення слід
розуміти прийняття господарським
судом нових заходів для реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.
Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

Звернення стягнення на кошти за
відсутності у боржника майна
здійснюється у випадку, коли стягувачу
присуджено майно, визначене родовими
ознаками. За відсутності індивідуально
визначеного майна, присудженого
позивачу (за результатами розгляду
віндикаційного позову), зміна способу
виконання рішення шляхом звернення на
кошти неможлива, оскільки в такому разі
захист порушеного права власника майна
повинен здійснюватися шляхом подання
позову про стягнення збитків у вигляді
вартості майна та доходів, які власник
міг би одержати за весь час володіння
таким майном.

Слід відмітити, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом (п.7.2 вищезазначеної
постанови).

За відсутності у відповідача
присудженого позивачеві майна в
натурі, засвідченої державним
виконавцем (наприклад, його постановою
про повернення виконавчого документа з
підстави відсутності майна),
господарський суд може змінити спосіб
виконання рішення і видати наказ про
стягнення вартості цього майна на чому
наголошено в пункті 7.4 вказаної
постанови.

Зміна способу та порядку виконання
рішення є однією з процесуальних
гарантій захисту та відновлення
захищених судом прав та інтересів
фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та
призначення інституту зміни способу та
порядку виконання рішення, ухвали,
постанови вбачається, що він є
ефективним процесуальним засобом, який
спрямований на гарантування виконання
судового рішення.

Зміна способу та порядку виконання
рішення не спричиняє трансформацію
одного зобов'язання на інше (в даному
випадку - зобов'язання з передачі
товару в грошове зобов'язання), а
полягає лише в заміні одного виду
виконання іншим.

З огляду на закріплений ст.124
Конституції України та ст.ст. 45, 115 ГПК
України принцип обов'язковості
виконання судового рішення, та
враховуючи те, що іншим способом
виконати рішення господарського суду
Вінницької області від 21.01.2013 року
неможливо і відсутня об'єктивна
можливість виконати його шляхом
отримання майна в натурі (у тому числі,
відсутні докази, які б свідчили про
перебування на даний час відповідного
майна у відповідача) і обраний
заявником спосіб не порушує прав інших
осіб та гарантує ефективне виконання
судового рішення, колегія суддів
погоджується з місцевим господарським
судом про наявність в даному випадку
підстав для задоволення заяви
Державного агентства резерву України
про зміну способу виконання рішення.

А також й те, що господарський суд
першої інстанції вірно прийшов до
висновку, що вартість 179,834 тн. мазуту
марки М-100 у сумі 1 099 325,24 грн. визначено
заявником правомірно, оскільки у
матеріалах справи міститься службова
записка № 0.62/115 від 27.09.2013 року з якої
вбачається, що вартість мазуту марки
М-100 станом на 05.08.2013 року (дата
виявлення відсутності майна та
повернення виконавчого документа
вперше) відповідно до наявних джерел
інформації становила 6 113,00 грн./т.

Отже, вартість 179,834 тн. мазуту марки М-100
складає 1 099 325,24 грн. (179,834*6 113,00).

Дійшовши висновку про правомірність
визначення заявником вартості майна на
момент виявлення його відсутності суд
виходив з наступного.

Згідно п.21 постанови Кабінету
Міністрів України № 1129 від 08.10.1997 року
"Про затвердження Порядку формування,
розміщення та проведення операцій з
матеріальними цінностями державного
резерву" ціни на матеріальні цінності,
що закладаються та відпускаються з
державного резерву, визначаються
Держрезервом самостійно виходячи з
оптових цін, що діють на час закладення
або відпуску.

Листом Міністерства економіки України
від 28.10.2001 року № 53-19/108 було визначено,
що ціни на матеріальні цінності
визначаються Держрезервом України,
виходячи з оптових цін, які діють на час
відпуску, кон'юнктури ринку. Також цим
листом Держрезерву України
запропоновано при визначенні цін на
матеріальні цінності використовувати
поряд з біржовою інформацією цінову
інформацію на позабіржовому ринку.

Таким чином визначення вартості мазуту
безпосередньо Державним агентством
резерву України на момент виявлення
відсутності майна узгоджується з
наведеними вище законодавчими
приписами.

Суд також вважає правомірним
твердження заявника про відсутність
визначення в рішенні господарського
суду Вінницької області від 21.01.2013 року
у даній справі дійсної вартості майна
на момент винесення рішення.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається із наявних у справі
документів вартість витребуваного
майна визначена позивачем
безпосередньо у позовній заяві в
розмірі 133 077,16 грн. виходячи із
інформації вказаної в службовій
записці № 0ю81/328 від 11.03.2010 року на
момент виявлення нестачі (16.09.2002 року).

Разом з тим суд звертає увагу на те, що
визначення позивачем вартості майна на
момент виявлення нестачі обумовлено
приписами ч.10 ст.14 Закону України "Про
державний матеріальний резерв" згідно
якої у разі незабезпечення збереження
матеріальних цінностей державного
резерву, в тому числі самовільного
відчуження, з юридичних осіб, на
відповідальному зберіганні яких
перебувають ці цінності, стягується
штраф у розмірі 100 відсотків вартості
виходячи з їх ринкової ціни на день
виявлення факту відсутності
(самовільного відчуження), а також пеня
з вартості відсутнього їх обсягу за
кожний день до повного повернення
матеріальних цінностей.

Виходячи з наведеного колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду стосовно того, що
визначення вартості мазуту на момент
виявлення факту його відсутності було
здійснено виключно задля визначення
бази розрахунку штрафних санкцій у
відповідності до приписів вказаної
вище законодавчої норми.

Суд зазначає, що вартість майна саме на
момент виявлення нестачі відображена в
мотивувальних частинах рішення
господарського суду Вінницької
області від 21.01.2013 року та постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.04.2013 року та
власне не заперечується заявником у
його заяві та письмовому поясненні від
09.01.2014 року, однак навіть така вартість
майна не відображена ні в резолютивній
частині рішення, ні у відповідному
наказі виданому на його виконання .

Визначення вартості майна на момент
встановлення факту його відсутності
закріплено частиною 2 статті 1213 ЦК
України згідно якої у разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала господарського суду
Вінницької області 13.01.2014 року у справі
№7/70/2012/5003 винесена з повним з'ясуванням
всіх обставин, що мають значення для
справи, дотриманням норм матеріального
та процесуального права, а тому
відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст.101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Могилів-Подільський консервний
завод» на ухвалу господарського суду
Вінницької області від 13.01.2014 року у
справі № 7/70/2012/5003 - залишити без
задоволення, а ухвалу господарського
суду Вінницької області - без змін.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Саврій В.А.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Дужич С.П.