ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р.
Справа № 918/2/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Бережнюк В.В.
розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна"

до відповідача 1) Фізичної особи -
підприємця Григоренко Вікторії
Вікторівни

до відповідача 2) Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рівненська продуктова компанія"

про стягнення в сумі 118 422 грн. 79 коп.

Представники:

Від позивача : Сагат Б.Р.

Від відповідача 1): Ільяшов Б.М.

Від відповідача 2): не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна"
звернулося до господарського суду
Рівненської області із позовом до
відповідача 1) фізичної особи -
підприємця Григоренко Вікторії
Вікторівни та відповідача 2) Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Рівненська продуктова компанія" про
стягнення в сумі 114 038 грн. 20 коп. А саме,
просить стягнути на свою користь : з
відповідача 1) та відповідача 2) - 109 677
грн. 28 коп. - основного боргу; з
відповідача 1) - 3 007 грн. 86 коп. - пені, 658
грн. 94 коп. - інфляційних втрат та 694 грн.
12 коп. - 3% річних. Свої вимоги
обґрунтовує невиконанням підприємцем
Григоренко В.В. умов Договору
дистрибуції №15411 від 01.01.2012 р. в частині
оплати вартості отриманого товару.
Також покликається на Договір поруки
від 01.01.2012 р., укладений між ТзОВ
"Рівненська продуктова компанія"
Поручитель) та ТзОВ "ВПК-Україна"
(Кредитор), за яким у разі невиконання
підприємцем Григоренко В.В. (Боржник)
зобов'язань перед ТзОВ "ВПК-Україна" по
оплаті товарів, що поставляються
згідно усної домовленості та
видаткових накладних, Поручитель
відповідає перед Кредитором в розмірі 1
000 грн. 00 коп.

До початку слухання справи по суті
позивач подав клопотання від 24.02.2014 р.
про зміну підстав позову та збільшення
позовних вимог (арк.с. 90-94). Зі змісту
даного клопотання вбачається, що
позивач фактично більш детально
роз'яснив первісні обставини, які були
викладені у позові, доповнивши його
новими обставинами, та при цьому не
змінив посилання на норми
матеріального та процесуального права.
Разом з тим, збільшив позовні вимоги та
виклав їх у наступній редакції :
просить стягнути на свою користь
всього 118 422 грн. 79 коп., а саме : з
відповідача 1) - 108 677 грн. 28 коп. -
основного боргу, 6 507 грн. 81 коп. - пені, 658
грн. 94 коп. - інфляційних втрат та 1 578
грн. 76 коп. - 3% річних; та з відповідача 1)
та відповідача 2) солідарно - 1 000 грн. 00
коп. - основного боргу.

Відповідно до абзацу сьомого підпункту
3.12 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" не вважаються зміною
підстав позову доповнення його новими
обставинами при збереженні в ньому
первісних обставин та зміна посилання
на норми матеріального чи
процесуального права. Водночас і
посилання суду в рішенні на інші норми
права, ніж зазначені у позовній заяві,
не може розумітися як вихід суду за
межі позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
подане клопотання по своїй суті не є
клопотання про зміну підстав позову.
Відтак, суд розцінив та прийняв до
розгляду останнє як клопотання про
збільшення розміру позовних вимог.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
урахуванням поданої заяви про
збільшення розміру позовних вимог.
Просить стягнути з відповідачів 118422
грн. 79 коп. боргу.

Відповідач 1) подав письмовий відзив на
позов, у якому вимоги позивача не
визнає. Вказує, що підтверджує та не
заперечує факт отримання від позивача
товарів на різні суми в межах
договірних та позадоговірних відносин
з ТзОВ "ВПК-Україна". Проте вважає, що у
ФОП Григоренко В.В. не настав строк
оплати за отримані товари, оскільки
позивач не пред'явив вимогу
відповідачу 1) про оплату товарів та не
довів, що у ФОП Григоренко В.В. на час
розгляду даної справи виникло
зобов'язання оплатити такі товари.
Відтак, просить в позові відмовити.

Відповідач 2) відзиву на позов не подав.
Представник ТзОВ "Рівненська
продуктова компанія" у судові
засідання не з'являвся. Ухвали суду про
відкладення розгляду справи, що
направлялися на адресу останнього,
повернуті відділенням поштового
зв'язку з відміткою "За закінченням
терміну зберігання". Відповідно до
абзацу третього підпункту 3.9.1
підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" за змістом статті 64
ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

За таких обставин, судом вжито
необхідних заходів щодо повідомлення
відповідача 2) про дату та місце
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
відповідача 1), повно та об'єктивно
оцінивши всі обставини справи в їх
сукупності, господарський суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково. При цьому суд
виходив з такого.

Судом встановлено наступне. Як
підтвердили у судових засіданнях
представники позивача та відповідача 1)
між ТзОВ "ВПК-Україна" та ФОП Григоренко
В.В. було укладено два Договори
дистрибуції під номером №15411 від 01.10.2011
р. та від 01.01.2012 р. з однаковими умовами.
Однак, копія договору від 01.10.2011 р. до
матеріалів справи представниками
сторін не подана.

Копія Договору дистрибуції від 01 січня
2012 року, укладеного між фізичною
особою-підприємцем Григоренко
Вікторією Вікторівною (Дистрибутор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна"
(Постачальник) міститься на аркушах
справи 10-14, том 1. Згідно предмету
останнього Постачальник
зобов'язується передати на умовах
цього Договору продовольчу продукцію у
власність Дистрибутора, а Дистрибутор
зобов'язується прийняти товар у
власність та сплатити за нього
обумовлену грошову суму, згідно
видаткових накладних.

Відповідно до пунктів 9.2. та 9.4. Договору
розрахунки між сторонами здійснюються
в безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів з
рахунку Дистрибутора на рахунок
Постачальника, які вказані у цьому
Договорі. Дистрибутор зобов'язується
оплачувати конкретну партію товару
протягом 45 (сорока п'яти) календарних
днів з моменту отримання товару, що
підтверджується видатковими
накладними.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що у
випадку несвоєчасної оплати за
поставлений товар, Дистрибутор сплачує
Постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який нараховувалася пеня,
від суми заборгованості за кожен день
прострочки платежу.

Договір підписано уповноваженими
представниками позивача та
відповідача 1) та скріплено відбитками
їхніх печаток.

Також 01 січня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Рівненська продуктова компанія"
(Поручитель) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна"
(Кредитор) укладено Договір поруки
(арк.с. 15-16, том 1). Згідно п.п. 2.1., 2.2.
останнього підставою зобов'язання,
забезпеченого порукою за цим
Договором, є майнові зобов'язання
Боржника (ФОП Григоренко В.В.) по оплаті
товарів, що поставляються Кредитором
Боржнику згідно усної домовленості та
видаткових накладних. Предметом
вищезазначених договірних зобов'язань
є поставка Кредитором Боржнику товару,
за що останній має сплачувати ціну
поставленого товару Кредитору.

За умовами п.3.1. Договору поруки
відповідальність Поручителя перед
Кредитором обмежується сплатою суми в
розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Договір поруки набуває чинності з
моменту його підписання і діє до 31
грудня 2014 року (п. 5.1. Договору поруки).
Останній підписаний уповноваженими
особами ТзОВ "Рівненська продуктова
компанія" та ТзОВ "ВПК-Україна" та
скріплений відбитками печаток сторін.

Згідно наявних у справі матеріалів
позивач періодично здійснював
підприємцю Григоренко В.В. поставки
товарів на підставі укладених
Договорів дистрибуції та
позадоговірні поставки у період 2012-2013
роки, що підтверджується наданими
сторонами видатковими накладними
(арк.с. 64-84 том 1, арк.с. 45-94 том 2). У свою
чергу відповідач 1) проводив оплату
отриманого товару згідно платіжних
доручень (арк.с. 5-13 том 2). Отже,
належними та допустимими доказами
підтверджується, що між позивачем та
відповідачем 1) існують господарські
відносини.

У період з 19 червня 2013 року по 28 серпня
2013 року ТзОВ "ВПК-України" здійснив
поставку товарів підприємцю
Григоренко Вікторії Вікторівні на
загальну суму 113 890 грн. 70 коп. Вказане
підтверджується наявними у справі
видатковими накладними : АТ-0014957 від
19.06.2013 р., АТ-0014963 від 19.06.2013 р., АТ-0015540 від
26.06.2013 р., АТ-0015543 від 26.06.2013 р., АТ-0015542 від
26.06.2013 р., АТ-0015544 від 26.06.2013 р., АТ-0015560 від
26.06.2013 р., АТ-0015546 від 26.06.2013 р., АТ-0015664 від
26.06.2013 р., АТ-0016051 від 03.07.2013 р., АТ-0016052 від
03.07.2013 р., АТ-0016053 від 03.07.2013 р., АТ-0016167 від
03.07.2013 р., АТ-0016567 від 10.07.2013 р., АТ-0016568 від
10.07.2013 р., АТ-0016639 від 10.07.2013 р., АТ-0016670 від
10.07.2013 р., АТ-0016582 від 10.07.2013 р., АТ-0018154 від
31.07.2013 р., АТ-0018155 від 31.07.2013 р., АТ-0019233 від
14.08.2013 р., АТ-0020196 від 28.08.2013 р., АТ-0020198 від
28.08.2013 р., АТ-0020199 від 28.08.2013 р., АТ-0020206 від
28.08.2013 р. (арк.с. 64-81 том 1). У даних
накладних у графі "Умова продажу"
міститься інформація, що продаж
здійснюється на підставі Договору №15411
від 01.10.2011 р.

Проте відповідач свої зобов'язання по
оплаті вартості отриманого товару
своєчасно та в повному обсязі не
виконував, оплату провів частково.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами було проведено звірку
взаємних розрахунків станом на 31.07.2013 р.
Згідно підписаного позивачем та
відповідачем 1) акту звіряння початкове
сальдо становило 90 172 грн. 18 коп., сальдо
кінцеве та відповідно борг підприємця
Григоренко В.В. перед ТзОВ "ВПК-Україна"
станом на 31.07.2013 р. становив 118 351 грн. 07
коп. (арк.с. 62 том 1). Після цього
позивачем було поставлено товар
підприємцю Григоренко В.В. згідно
накладних АТ-0019233 від 14.08.2013 р., АТ-0020196
від 28.08.2013 р., АТ-0020198 від 28.08.2013 р., АТ-0020199
від 28.08.2013 р., АТ-0020206 від 28.08.2013 р. (які вже
перелічені вище) на загальну суму 36 326
грн. 18 коп. А відповідач 1) в свою чергу
здійснив оплату за товар в сумі 45 000 грн.
00 коп., що підтверджено банківською
випискою від 13.08.2013 р. (арк.с. 85-86 том 1).

Отже, заборгованість відповідача 1)
перед позивачем по оплаті товару
згідно перелічених вище накладних
склала 109 677 грн. 28 коп.

Керуючись пунктом 10.1. Договору
дистрибуції та умовами ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", з
огляду на несвоєчасне виконання
зобов'язання по оплаті вартості товару,
позивач нарахував відповідачу 1) пеню в
загальному розмірі 6 507 грн. 81 коп.
(розрахунки пені на арк.с. 122-146 том 1).

Покликаючись на ст.625 ЦК України
позивач нарахував відповідачу 658 грн. 94
коп. - інфляційних втрат та 1 578 грн. 76
коп. - 3% річних (розрахунки на арк.с. 22,
122-146 том 1).

Надані суду розрахунки заборгованості
перевірено та визнано правильними.

Таким чином, позивач звернувся до
господарського суду та просить
стягнути з відповідача 1) всього 117 422
грн. 79 коп. (108 677 грн. 28 коп. + 6 507 грн. 81
коп. + 658 грн. 94 коп. + 1 578 грн. 76 коп.); та з
відповідача 1) та відповідача 2)
солідарно - 1 000 грн. 00 коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, та
не заперечується представниками
сторін у судових засіданнях, у
накладних на поставку товару за період
з 19 червня 2013 року по 28 серпня 2013 року у
графі "Умова продажу" міститься
інформація, що продаж здійснювався на
підставі Договору №15411 від 01.10.2011 р.
Разом з тим, згаданого договору сторони
до матеріалів справи не надали,
мотивуючи це тим, що примірники
договору на підприємстві позивача та у
відповідача 1) відсутні, можливо
втрачені. У зв'язку з даною обставиною у
суду відсутня можливість дати оцінку
умовам вказаного Договору та визначити
його правову природу.

Однак сторони підтвердили той факт, що
відповідач отримав товар та підписав
товарно-розпорядчі документи на нього -
накладні, а отримавши пропозицію
оплатити вартість товару - виконав її
частково. Отже, фактично між сторонами
існують договірні відносини
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться (ст.526 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського
кодексу України, кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК
України).

Відповідно до частин 1-3 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Оскільки не вбачається можливим дати
оцінку умовам Договору №15411 від 01.10.2011
р. у зв'язку з його відсутністю, суд
приходить до висновку, що у покупця ФОП
Григоренко В.В. у даному випадку
обов'язок щодо оплати отриманого
товару виник після прийняття товару
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього.

Відтак, враховуючи викладене доводи
відповідача 1) щодо того, що у ФОП
Григоренко В.В. не настав строк оплати
за отримані товари на підставі
перелічених вище видаткових накладних,
є необгрунтованими та не заслуговують
на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Доказів сплати боргу відповідач 1) суду
не подав.

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. (ч.ч. 1,2
ст.554 ЦК України).

Доказами наявними у справі,
підтверджується, що 01.01.2012 р. між ТзОВ
"Рівненська продуктова компанія"
(Поручитель) та ТзОВ "ВПК-Україна"
(Кредитор) укладено Договір поруки, за
п. 2.1. якого підставою зобов'язання,
забезпеченого порукою за цим
Договором, є майнові зобов'язання
Боржника ФОП Григоренко В.В. по оплаті
товарів, що поставляються Кредитором
Боржнику згідно усної домовленості та
видаткових накладних. За умовами п.3.1.
Договору поруки відповідальність
Поручителя перед Кредитором
обмежується сплатою суми в розмірі 1 000
грн. 00 коп.

Отже, вимоги ТзОВ "ВПК-Україна" про
стягнення з відповідача 1) ФОП
Григоренко В.В. - 108 677 грн. 28 коп. -
основного боргу, 658 грн. 94 коп. -
інфляційних втрат та 1 578 грн. 76 коп. - 3%
річних, та стягнення солідарно з
відповідача 1) ФОП Григоренко В.В. та
відповідача 2) ТзОВ "Рівненська
продуктова компанія" - 1 000 грн. 00 коп. -
основного боргу, ґрунтуютьсяя на
законодавстві, підтверджуються
матеріалами справи, не спростовані
відповідачами, відтак в цій частині
підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з
підприємця Григоренко В.В. 6 507 грн. 81
коп. пені слід зазначити таке.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.3 статті 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідачу 1) на суму боргу в розмірі 109
677 грн. 28 коп. позивачем нараховано пеню
в сумі 6 507 грн. 81 коп.

Відповідно до положень ст.546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Положеннями ст.547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Всупереч вищевказаному сторонами не
надано належних та допустимих доказів
дотримання вимоги щодо письмової форми
забезпечення виконання зобов'язання у
вигляді неустойки, а саме пені. Зокрема,
не надано Договір №15411 від 01.10.2011 р., на
який сторони покликаються у накладних
на поставку товару у даному випадку.
Відтак, не вбачається можливим
встановити, чи була у останньому
обумовлена пеня, її розмір та умови
нарахування. За наведеного, позовна
вимога про стягнення з відповідача
пені в розмірі 6 507 грн. 81 коп.
задоволенню не підлягає.

Проаналізувавши наведені вище правові
норми та матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна"
підлягають задоволенню частково в сумі
111 914 грн. 98 коп., а саме в частині
стягнення боргу за отриманий товар
згідно видаткових накладних за період
з 19.06.2013 р. по 28.08.2013 р. (арк.с. 64-81 том 1) : з
підприємця Григоренко В.В. 108 677 грн. 28
коп. - основного боргу, 658 грн. 94 коп. -
інфляційних втрат та 1 578 грн. 76 коп. - 3%
річних, та солідарно з підприємця
Григоренко В.В. та ТзОВ "Рівненська
продуктова компанія" - 1 000 грн. 00 коп. -
основного боргу. В частині стягнення з
відповідача 1) 6 507 грн. 81 коп. пені в
позові слід відмовити.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.49 ГПК
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Якщо спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відтак, на відповідача ФОП Григоренко
В.В. покладаються судові витрати
внаслідок його неправильних дій -
доведення спору до господарського
суду, але пропорційно розміру
задоволених вимог, виходячи із
остаточно заявленої суми позову з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог - 118 422 грн. 79 коп.
Розмір пропорції задоволених вимог
проти заявлених складає 94,50 %.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
Григоренко Вікторії Вікторівни (49087,
м.Дніпропетровськ, вул.Калинова, буд.64
кв.153, ідент.номер ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна" (33009, м.
Рівне, провулок Робітничий, буд.5, ) - 108 677 грн. 28 коп. - основного
боргу, 658 грн. 94 коп. - інфляційних втрат,
1 578 грн. 76 коп. - 3% річних, 2 239 грн. 90 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути солідарно з фізичної
особи-підприємця Григоренко Вікторії
Вікторівни (49087, м.Дніпропетровськ,
вул.Калинова, буд.64 кв.153, ідент.номер
) та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівненська
продуктова компанія" (33009, м.Рівне, вул.
Кн.Володимира, 112А, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна" (33009, м.
Рівне, провулок Робітничий, буд.5, ) - 1 000 грн. 00 коп. - основного
боргу.

4. Накази видати після набрання
рішенням суду законної сили.

5. В частині стягнення з фізичної
особи-підприємця Григоренко Вікторії
Вікторівни на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ВПК-Україна" - 6 507 грн. 81 коп. пені в
позові відмовити.

Суддя
Бережнюк В.В.

Повне рішення складено "05" березня 2014
року