ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р.Справа № 922/12/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до Відкритого акціонерного
товариства "Турбоатом" м. Харків про
стягнення 16820,09 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з"явився;

відповідача - Вазьянов Д.С., за
довіреністю № 27-16 від 02.01.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Відкритого акціонерного товариства
"Турбоатом" про стягнення 16820,09 грн., з
яких: 14703,76 грн. основного боргу; 1132,75
грн. пені; 15,78 грн. інфляційні витрати;
967,80 грн. 3% річних. Судові витрати
позивач просить суд покласти на
відповідача. Позовні вимоги
обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем умов договору поставки
природного газу № 11/Б-120ПР-02 від 30.08.2011
року щодо оплати поставленого
природного газу.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09 січня 2014 року
було прийнято вказану позовну заяву,
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 21 січня 2014
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 13.01.2014 року від
представника відповідача надійшов акт
(вх. № 467), в якому відповідач зазначив
про те, що у конверті цінного листа,
який надійшов від позивача були
відсутні документи, зазначені в описі
вкладення.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 20.01.2014 року від
представника позивача надійшло
клопотання (вх. № 1584, телеграма), в якому
позивач просить суд відкласти розгляд
справи, у зв"язку з неможливістю
представника позивача з поважних
причин бути присутнім у судовому
засіданні призначеному на 21.01.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 21.01.2014 року від
представника відповідача супровідним
листом (вх. № 1795) надійшли документи, на
виконання ухвали суду про порушення
провадження у справі від 09.01.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 21.01.2014 року від
представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву (вх. № 1794). В
своєму відзиві відповідач вказує на те,
що згідно актів звірки взаємних
розрахунків, підписаних станом на
01.11.2011 року, сторонами укладених
договорів, а саме позивачем та
відповідачем, за договорами № 11/11-273
ПР-01 від 28.01.2011 року, № 11/11-290 ПР-02 від
27.04.2011 року, № 11/Б-115ПР-01 від 30.08.2011 року
існує різниця між здійсненою
відповідачем оплатою та фактичною
кількістю поставленого природного
газу, тобто фактично виникла
заборгованість з боку позивача в сумі
640779,20 грн. Також відповідач зазначає
про те, що кредитором по договору №
11/Б-120 ПР-02 від 30.08.2011 року допущено
прострочення виконання зобов"язання за
договорами постачання природного газу
№ 11/11-273 ПР-01 від 28.01.2011 року, № 11/11-290 ПР-02
від 27.04.2011 року, № 11/Б-115ПР-01 від 30.08.2011
року перед відповідачем останній
утримався від виконання зобов"язання
перед позивачем за договором №
11/Б-120ПР-02. Враховуючи викладене,
відповідач просить суд позовну заяву
про стягнення боргу та штрафних
санкцій залишити без задоволення.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.01.2014 року
розгляд справи було відкладено на
03.02.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 03.02.2014 року
представник позивача надав пояснення
(вх. № 3544), в яких зазначив про погашення
відповідачем заборгованості по
договору № 11/Б-120ПР-02 від 30.08.2011 року.
Разом із поясненнями позивач надав
копію виписки з банківського рахунку.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 03.02.2014 року позивач
надав відзив на позов (вх. № 3546) разом із
документами. В своєму відзиві
відповідач зазначає про те, що
позивачем було невірно нараховано
пеню, та згідно Наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України № 545 від 26.07.2012 року припинено
діяльність Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" шляхом її
реорганізації - перетворення в
Публічне акціонерне товариство
"Синтез-Газ України". Враховуючи
викладене, відповідач вважає, що
позовна заява про стягнення з
відповідача боргу та штрафних санкцій
за договором поставки природного газу
подана юридичною особою, чию
діяльність на теперішній час
припинено, тобто, позивач не має жодних
правових підстав для підтримання
позовних вимог, оскільки він є
неналежним позивачем, а тому
відповідач просить суд припинити
провадження у справі на підставі п. 6 ст.
80 ГПК України.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.02.2014 року
розгляд справи було відкладено на
03.03.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 28.02.2013 року від
представника позивача надійшло
клопотання (телеграма, вх. № 6943), в якому
позивач просить суд розглядати справу
за наявними матеріалами, у зв"язку з
неможливістю прибуття у судове
засідання представника позивача. Також
позивач у своєму клопотанні підтримує
позовні вимоги в повному обсязі та
просить суд їх задовольнити.

Суд, розглянувши клопотання позивача
про розгляд справи за наявними в ній
матеріалами, вважає, що дане клопотання
не суперечить законним правам та
інтересам сторін, а тому приходить до
висновку щодо його задоволення.

Представник позивача в судове
засідання 03.03.2014 року не з"явився, про
час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним, про
що свідчить відмітка в повідомленні
про дату, час та місце наступного
засідання суду від 03.02.2014 року.

Представник відповідача в судовому
засіданні 03.03.2014 року проти позову
заперечував, просив суд в задоволенні
позову відмовити.

Присутній в судовому засіданні 03
березня 2014 року представник
відповідача проти позову заперечував
та вважає за можливе розглянути справу
по суті в даному судовому засіданні без
участі представника позивача, пояснив,
що ним надані всі документи, які
необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 лютого 2014
року сторони попереджені про розгляд
справи за наявними в ній матеріалами у
разі неявки представників сторін у
судове засідання та ненадання
витребуваних судом документів.
Враховуючи це, враховуючи також
достатність часу, наданого сторонам
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника
відповідача, судом встановлено
наступне.

30.08.2011 року між Дочірньою компанією
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (позивач) та
Відкритим акціонерним товариством
«Турбоатом» (відповідач) було укладено
договір поставки природного газу №
11/Б-120 ПР-02, у відповідності до умов
якого позивач зобов»язується
поставити відповідачу імпортований
природний газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД
, ввезений на митну територію
України позивачем, а відповідач
зобов»язується прийняти та оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у п.
1.2 цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна за 1000
куб.м. природного газу становить 3023,50
грн. без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того: - збір у
вигляді цільвої надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; - податок на додану вартість за
ставкою - 0%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 285,00
грн., крім того ПДВ - 20%.

Відповідно до п. 4.1 договору оплата за
природний газ з врахуванням вартості
транспортування територією України
провадиться відповідачем виключно
грошовими коштами в такому порядку: за
серпень 2011 року - протягом трьох
банківських днів з дати укладення
цього договору; за вересень 2011 року -
оплата в розмірі по 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводяться протягом трьох
банківських днів з дати укладення
цього договору; оплата в розмірі по 33%
від вартості запланованих місячних
обсягів проводиться до 5 числа та до 15
числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за спожитий газ
з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання - передачі газу до 5 числа
місяця, наступного за місцем поставки
газу.

Відповідно до п. 5.1 договору строк
поставки газу: з 06.08.2011 року по 30 вересня
2011 року включно.

Додатком до договору № 1 сторони
узгодили умови поставки і обліку газу
та інші права та обов»язки сторін.

Додатковою угодою № 1 до договору,
сторони внесли зміни до договору
поставки природного газу № 11/Б-120 ПР-02
від 30.08.2011 року.

Пунктом 1 додаткової угоди № 1 викласти
п. 1.2 договору в наступній редакції: «1.2
позивач передає відповідачу в період з
06.08.2011 року по 31.10.2011 року природний газ
з урахуванням вартості його
транспортування в обсязі до 10.477 тис.
куб.м., в тому числі по місяцях. У
зв»язку з набуттям чинності Закону
України від 20.09.2011 року № 3741-VI
постачання природного газу в період з
01.10.2011 року по 10.10.2011 року буде
здійснюватись за окремим договором».

Пунктом 2 додаткової угоди № 1
доповнити пункт 3.1 договору підпунктом
3.1.1 такого змісту: « 3.1.1 в період з 11.10.2011
року по 31.10.2011 року ціна за 1000 куб. м.
природного газу становить 3382,00 грн. до
сплати за 1000 куб. м. природного газу -
3751,94 грн., крім того ПДВ на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 20%, всього з ПДВ на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 3812,40 грн.»

Пунктом 3 додаткової угоди № 1 викласти
пункт 5.1 договору в такій редакції: «5.1
строк поставки газу: з 06.08.2011 року по
31.10.2011 року включно».

Пунктом 4 додаткової угоди доповнено п.
№ 4.1 договору підпунктом 4.1.1,
відповідно до якого остаточний
розрахунок за спожитий газ
здійснюється на підставі акту
приймання - передачі газу до 5 листопада
2011 року.

На виконання умов зазначеного договору
позивачем було поставлено природний
газ на загальну суму 24703,76 грн., що
підтверджується актом передачі -
приймання природного газу від 31.08.2011
року на суму 11079,59 грн.; актом передачі -
приймання природного газу від 30.09.2011
року на суму 7684,45 грн.; акт передачі -
приймання природного газу від 31.10.2011
року на суму 5939,72 грн., в яких зазначена
підстава договір № 11/Б-120 ПР-02 від 30.08.2011
року (а.с. 21-23).

Вищезазначені акти передачі -
приймання природного газу підписані
обома сторонами та скріплені
печатками.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідач в порушення п.4.1 договору
свої зобов'язання належним чином не
виконав, а здійснив лише часткове
погашення в сумі 10000,00 грн., що
підтверджується випискою з особового
рахунку позивача (а.с.92).

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором у нього утворився борг перед
позивачем в сумі 14703,73 грн. (основна
заборгованість), що й стало підставою
для звернення останнього до суду.

Заперечення відповідача ґрунтуються
на тому, що згідно актів звірки
взаємних розрахунків, підписаних
станом на 01.11.2011 року, сторонами
укладених договорів, а саме позивачем
та відповідачем, за договорами № 11/11-273
ПР-01 від 28.01.2011 року, № 11/11-290 ПР-02 від
27.04.2011 року, № 11/Б-115ПР-01 від 30.08.2011 року
існує різниця між здійсненою
відповідачем оплатою та фактичною
кількістю поставленого природного
газу, тобто фактично виникла
заборгованість з боку позивача в сумі
640779,20 грн. Також відповідач зазначає
про те, що кредитором по договору №
11/Б-120 ПР-02 від 30.08.2011 року допущено
прострочення виконання зобов"язання за
договорами постачання природного газу
№ 11/11-273 ПР-01 від 28.01.2011 року, № 11/11-290 ПР-02
від 27.04.2011 року, № 11/Б-115ПР-01 від 30.08.2011
року перед відповідачем останній
утримався від виконання зобов"язання
перед позивачем за договором №
11/Б-120ПР-02.

Суд критично ставиться до таких
тверджень відповідача, оскільки у
відповідності до п. 4.3 договору у
платіжних дорученнях відповідач
повинен обов»язково зазначити номер
договору, дату його підписання,
призначення платежу.

Враховуючи викладені положення
укладеного між сторонами договору та
той факт, що інші його умови не
стосуються умов інших договорів, на які
посилається відповідач, зважаючи на те,
що підставою цього позову є саме
договір № 11/Б-120 ПР-02 від 30.08.2011 року та
акти приймання - передачі від 31.08.2011
року, від 30.09.2011 року та від 31.10.2011 року,
відповідачем не доведено факту
прострочення позивачем саме за
договором № 11/Б-120 ПР-02 від 30.08.2011 року.

Також у своїх запереченнях посилається
на те, що позовна заява про стягнення з
відповідача боргу та штрафних санкцій
за договором поставки природного газу
подана юридичною особою, чию
діяльність на теперішній час
припинено, тобто, позивач не має жодних
правових підстав для підтримання
позовних вимог, оскільки він є
неналежним позивачем, а тому
відповідач просить суд припинити
провадження у справі на підставі п. 6 ст.
80 ГПК України.

Проте, суд також критично ставиться до
таких тверджень відповідача, у зв"язку
з наступним.

Згідно ч.4 ст.91 ЦК України цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до Єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Відповідно ч.2 ст. 104 ЦК України юридична
особа є такою, що припинилася, з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення.

Вказана норма кореспондується з ч.2 ст.
33 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", відповідно до якої
вказується, що юридична особа є такою,
що припинилася, з дати внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Судом здійснено запит на отримання
спеціального витягу щодо відомостей
про юридичну особу - Дочірню компанію
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" з ЄДР,
станом на час розгляду справи.

У наданому на запит суду Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
зазначено, що діяльність юридичної
особи - Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" не припинено, про що
свідчить відсутність запису про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позивач у відповідності до
ст. 1 ГПК України має право на звернення
до суду з відповідним позовом, оскільки
юридична особа - Дочірня компанія "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" не
припинила свою діяльність, як суб"єкт
господарювання, а тому суд не вбачає
підстав для припинення провадження у
справі на підставі п. 6 ст. 80 ГПК України.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов`язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги викладені обставини; доведеність
з боку позивача факту поставки
природного газу згідно
вищеперелічених актів передачі -
приймання та недоведеність з боку
відповідача факту повного розрахунку з
позивачем за отриманий природний газ
за цими актами, суд визнає вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 14703,76 грн.
обґрунтованими, правомірними, доведені
матеріалами справи, не спростованими
відповідачем та такими, що підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 967,80 грн. 3% річних
та 15,78 грн. суми інфляційних витрат, суд
зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимоги про стягнення з нього 3% річних в
сумі 967,80 грн. та інфляційних витрат в
сумі 15,78 грн., заявлені позивачем
обґрунтовано, доведені матеріалами
справи, вірно нараховані та підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 1132,75 грн. пені,
суд зазначає наступне.

Пунктом 7.3.1 договору передбачена
відповідальність сторін, а саме у разі
порушення відповідачем умов п. 4.1
договору, відповідач зобов»язується
сплатити пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з
наслідків порушення зобов'язань є
сплата неустойки, розмір якої
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем
обґрунтовано нараховано відповідачу
пеню на суму заборгованості у розмірі
1132,75 грн., розрахунок пені перевірено
судом з урахуванням вимог діючого
законодавства.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного
кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Турбоатом» (61037, м. Харків,
пр-т Московський, 199, р/р 260052371 в ПАО
«Мегабанк», МФО 351629, ) на
користь Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (04116, м.
Київ, вул. Шолуденка ,1, р/р 7001 в
Київській ФПАТКБ «Південкомбанк» м.
Київ, МФО 320876, ) 14703,76 грн.
суми основної заборгованості, 1132,75 грн.
суми пені, 15,78 грн. суми інфляційних
витрат, 967,80 грн. суми 3% річних та 1720,50
грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 07.03.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/12/14