КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.
Справа№ 42/293

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Дикунської С.Я.

Алданової С.О.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін :

від позивача: Іващенко О.В.

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва

на рішення Господарського суду міста
Києва від 23.06.2009 року (суддя Паламар П.І.)

за позовом Акціонерної
енергопостачальної компанії
"Київенерго"

до Комунального підприємства
по утриманню житлового

господарства Дніпровського
району м. Києва

про стягнення боргу, сум за
прострочення виконання боржником

грошового зобов'язання, ціна
позову 81050,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.06.2009 року по справі №42/293
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Стягнуто з Комунального
підприємства „Управління житлового
господарства" Дніпровського району
міста Києва на користь Акціонерної
енергопостачальної компанії
„Київенерго" 58383,71 грн. - боргу, 19550,50 грн.
- збитків внаслідок інфляції за час
прострочення, 3116,20 грн. - 3% річних з
простроченої суми, 810,50 грн. - витрат по
оплаті державного мита та 312,50 грн. -
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням, Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційної скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

24 листопада 2009 року, представником
відповідача в судовому засіданні
заявлено клопотання про зупинення
провадження по справі №42/293 до
вирішення іншої, пов'язаної з нею,
справи № 8/131.

Зазначене клопотання мотивоване тим,
що всебічний, повний та об'єктивний
розгляд судом позовних вимог про
стягнення з відповідача
заборгованості за теплову енергію у
гарячий воді, що поставлена позивачем у
листопаді 2006 року - березні 2009 року за
договором №620243 від 01.11.2006 року, є
неможливим до кінцевого вирішення
судом спору щодо чинності тарифів на
теплову енергію, які застосовував
позивач при розрахунку вартості
наданих послуг у вказаному періоді.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.11.2009 року
зупинено провадження по справі №42/293 до
набрання законної сили судовими
рішеннями по справах №8/131 за позовом
ОСББ „Престиж" до Київської міської
державної адміністрації, третя особа
АЕК „Київенерго", про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень КМДА та №8/598 за позовом
ЗАТ „Перлина" до виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА), треті
особи АЕК „Київенерго" та ВАТ „АК
„Київводоканал", про визнання
нечинними розпоряджень КМДА.

19 лютого 2014 року, через відділ
документального забезпечення суду, на
запит Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014 року,
надійшли належним чином засвідчені
копії постанови Шевченківського
районного суду міста Києва від 18.04.2011
року, ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.02.2012 року
та ухвали Вищого адміністративного
суду України від 20.11.2012 року по справі
№2а-307/10.

Також, 19.02.2014 року через відділ
документального забезпечення суду, на
запит Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014 року,
надійшли належним чином засвідчені
копії ухвали Шевченківського
районного суду міста Києва від 27.04.2011
року, ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012 року
та ухвали Вищого адміністративного
суду України від 28.08.2012 року по справі
№2а-376/2011.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.02.2014 року
поновлено провадження по справі №42/293
та призначено до розгляду 17.03.2014 року.

В судове засідання 17.03.2014 року з'явився
представник позивача. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Відповідно до ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник
відповідача повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
186), колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги у відсутність
представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив, проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, та
просив залишити без змін оскаржуване
рішення Господарського суду міста
Києва від 23.06.2009 року. Проти розгляду
справи у відсутність представника
відповідача не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та проаналізувавши, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Першого листопада 2006 року між
позивачем та відповідачем укладено
договір №620243 на постачання теплової
енергії (далі - Договір).

Відповідно умов Договору позивач
зобов'язався постачати відповідачу
теплову енергію у вигляді гарячої води
для потреб опалення та гарячого
водопостачання, а відповідач -
забезпечувати, не пізніше 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
сплату коштів від населення за
фактично спожиту теплову енергію на
транзитний рахунок ГІОЦ КМДА, до 25
числа поточного місяця оплачувати
вартість теплової енергії, спожитої
орендарями.

Розділом 4 Договору встановлено, що
договір діє з часу його підписання до 31
грудня 2007 року та вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до його закінчення про
припинення договору не буде письмово
заявлено однією із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору позивач надав
відповідачу послуги з постачання
теплової енергії в період з листопада
2006 року по березень 2009 року на суму
217914,57 грн. Відповідач частково
розрахувався за отримані послуги на
загальну суму 159530,86 грн.

Відповідно до статей 11, 626 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Доводи відповідача щодо нарахування
суми за отриману теплову енергію на
підставі недіючих тарифів є
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Київським апеляційним господарським
судом встановлено, що ухвалою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 27.04.2011 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012 року
по справі 2а-376/2011, залишено без розгляду
позов Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Престиж»
до Виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), третя особа
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Акціонерна
енергопостачальна Компанія
«Київенерго», про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень.

Враховуючи вищевикладене та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
вимога позивача щодо стягнення 58383,71
грн. - основного боргу є обґрунтованою
та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Положеннями статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів перевіривши розрахунки
позивача щодо стягнення 3% річних та
інфляційних втрат, які складено
арифметично правильно, прийшла до
висновку що вимоги позивача в цій
частині також підлягають задоволенню.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, рішення ухвалено
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва та скасування рішення
Господарського суду міста Києва від
23.06.2009 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 23.06.2009 року по справі №42/293 -
без змін.

Матеріали справи №42/293 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
С.Я. Дикунська

С.О. Алданова

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 18.03.2014 року.