ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"14" березня 2014 р.
Справа № 911/798/14

Суддя В.М. Антонова розглянувши позовну
заяву і подані до неї документи

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного
товариства «Марфін банк»

про припинення
правовідношення за договором іпотеки

встановив:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява б/н від
05.03.2014 року (вх. № 869/14 від 11.032014 року)
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(далі-позивач) до Публічного
акціонерного товариства «Марфін банк»
(далі-відповідач) про припинення
правовідношення за договором іпотеки.

Вказана позовна заява не може бути
прийнята судом до провадження з
наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України,
до позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено у
2014 році мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

Частиною 2 ст. 4 Закону україни «Про
судовий збір» встановлено, що ставки
судового збору встановлюються у таких
розмірах: за подання до господарського
суду позовної заяви немайнового
характеру - 1 розмір мінімальної
заробітної плати.

Пунктом 2.11 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
передбачено, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Враховуючи, що позивачем заявлено дві
позовні вимоги: 1) припинити
правовідношення за договором іпотеки
від 31.07.2008 року, який посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстрований за №8345; 2) припинити
правовідношення за договором про
внесення змін №1 до іпотечного
договору, який посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, 31.07.2008
року, зареєстрований за №8344, судовий
збір, який підлягав сплаті позивачем
становить 2 436,00 грн.

Однак, як вбачається з платіжного
доручення б/н від 04.03.2014 року, доданого
позивачем до позовної заяви, ним
сплачено судовий збір у сумі 1 218,00 грн.,
що не відповідає вимогам ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», а саме не
доплачено 1 218,00 грн. до встановленого
розміру судового збору.

Таким чином, вищезазначене платіжне
доручення не може вважатись
документом, що підтверджує сплату
судового збору до державного бюджету у
встановленому порядку та розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Крім того, суд звертає увагу позивача,
що при наступному зверненні слід чітко
сформулювати позовні вимоги з
урахуванням ст. 598 та ст. 653 Цивільного
кодексу України зазначивши, яким саме
способом припиняється
правовідношення.

Враховуючи викладене та керуючись п. 4
ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. Позовну заяву та додані до неї
документи повернути позивачеві без
розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Суддя
В.М. Антонова