ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.Справа № 916/3324/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
голови суду № 147 від 26.02.2014р.)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Чекальська В.П.
(довіреність № 3814-4 від 10.12.2013 року)

від відповідача: Бондарюк Є.М.
(довіреність № 04/308 від 06.03.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення

на рішення господарського суду
Одеської області від " 05" лютого 2014 року,
повний текст якого складено та
підписано " 10" лютого 2014 року

по справі № 916/3324/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інфокс" в особі філії
"Інфоксводоканал"

до Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення

про стягнення 98 761,21 грн.

В С Т А Н О В И В :

28.11.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інфокс" в особі філії
"Інфоксводоканал" (далі по тексту -
позивач) звернулося до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до Селекційно-генетичного
інституту - Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення (далі
по тексту - відповідач) про стягнення
заборгованості за послуги
водовідведення за скид ливневих стоків
у сумі 98 761,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим,
відповідач не оплатив послуги з
водовідведення скид ливневих стоків за
період з 01.12.2010 року по 01.01.2013 року,
внаслідок чого утворився борг у сумі 98
761,21 грн.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 05.02.2014 року по справі №
916/3324/13 (суддя Літвінов С.В.) позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю „Інфокс" в особі
філії „Інфоксводоканал" задоволені
повністю. Стягнуто з
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю „Інфокс" в
особі філії „Інфоксводоканал"
заборгованість у сумі 98 761,21 грн.,
витрати по сплаті судового збору в сумі
1 975,22 грн.

Такий висновок суду мотивований тим, що
відповідач порушив норми чинного
законодавства та умови договору,
позивачем це встановлено та
підтверджено відповідними доказами, а
тому позовні вимоги про стягнення
заборгованості за послуги
водовідведення за скид ливневих стоків
у сумі 98 761,21 за період з 01.12.2010 року по
01.01.2013 року є правомірними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, Селекційно-генетичний інститут -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити
повністю в задоволенні позову ТОВ
„Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал". Скаржник в своїх
доводах та запереченнях посилається на
те, що суд повно та всебічно не
перевірив всі обставини справи, не дав
належну правову оцінку доказам,
порушив та невірно застосував норми
чинного законодавства, в зв'язку з чим
виніс незаконне і необґрунтоване
рішення, яке не відповідає обставинам
справи і вимогам закону.

За твердженням скаржника, Договір від
01.11.2000 року № 4059/2, укладений між
сторонами строком до 01.11.2005 року та
продовжений до 01.11.2010 року, а тому
стягнення заборгованості за скид
ливневих стоків у період з 2011 року по 2013
року є недоцільним, оскільки відсутні
договірні зобов'язання за зазначений
період.

Позивачем надано до суду відзив на
апеляційну скаргу, в якому він та його
представник в судовому засіданні
просили апеляційну скаргу
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення залишити без
задоволення, а рішення місцевого
господарського суду - без змін,
вважаючи його правомірним,
обґрунтованим, відповідаючим
матеріалам справи та нормам чинного
законодавства.

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу та відзив на
неї, заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та підтверджено в
ході апеляційного провадження,
відповідно до Статуту ТОВ „Інфокс",
затвердженого Протоколом № 01-10/11
зборами учасників від 20.10.2011 року та
зареєстрованого Шевченківською
районною державною адміністрацією м.
Києва 21 червня 1996 року № 00632 ТОВ
„Інфокс" є правонаступником малого
підприємства „Інфокс" у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю, зареєстрованого
10.06.1991 року, рішення № 194 та
правонаступником Комунального
підприємства „Одесводоканал" на
підставі Договору оренди цілісного
майнового комплексу КП
„Одесводоканал" від 17.12.2003 року.

01.11.2000 року між КП „Одесводоканал" та з
Селекційно-генетичним інститутом -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення був укладений Договір на
послуги водопостачання та
водовідведення №4059/2, згідно якого
Водоканал надає послуги по наданню
питної води на об'єкти Абонента, а також
по прийманню стічних вод, що
скидаються Абонентом в мережу
комунальної каналізації у
відповідності з дислокацією об'єктів.
Договір укладений строком на п'ять
років і діє з 01.11.2000 року до 01.11.2005 року.
Договір вважається продовженим на
наступні п'ять років, якщо до
закінчення місяця після закінчення
строку його дії жодна із сторін не
заявить про зміну або припинення його
дії. (а.с.17)

Після закінчення строку дії договору, у
зв'язку із відсутністю заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору, договір автоматично
продовжується на той же строк на тих же
умовах.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що
Абонент своєчасно оплачує надані йому
послуги водопостачання та
водовідведення, експлуатує та утримує
водопровідні та каналізаційні мережі,
прилади та улаштування на них в
належному стані відповідно з
„Правилами", що перелічені в п.2.1
Договору та діючим законодавством.

Згідно з п.2.1 Договору, сторони
зобов'язалися керуватися Правил
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення міст
та селищ України, затвердженими
наказом Мінжитлокомунгоспу України
від 01.07.1994 року № 65, Правилами технічної
експлуатації систем водопостачання та
водовідведення, затвердженими наказом
Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995
року № 30, Правилами приймання
виробничих стічних вод підприємств,
установ та організацій в систему
каналізації м. Одеси, затвердженими
розпорядженням Одеської
облдержадміністрації № 87/А-98 від 09.02.1998
року, існуючими ДСТУ, іншими
нормативними актами, прийнятими у
встановленому законом порядку.

Абонент зобов'язався відшкодовувати
матеріальну шкоду, нанесену міським
каналізаційним мережам, приладам,
спорудам і водним об'єктам скидом
ненормативно-очищених стічних вод в
міську каналізацію (п.2.3.8 Договору).

Згідно із п.п.2.3.9 п.2.3 зазначеного
розділу абонент зобов'язаний
щомісячно, за встановленою формою з
першого по третє число у письмовій
формі, надавати відомості про
водоспоживання абонента.

Згідно із пунктом 2.3.13 Договору, Абонент
зобов'язався своєчасно і в повному
обсязі оплачувати послуги водопроводу
та каналізації, у тому числі платежі за
перевищення ліміту водоспоживання і
каналізації, скид
ненормативно-очищених стоків тощо.

Абонент зобов'язався місячно до 8-го
числа поточного місяця оформлювати акт
бухгалтерської звірки по розрахунками
за отримані послуги (п.п.2.3.10 п.2.3
Договору).

Відповідно до п.3.1 цього розділу облік
спожитої води здійснюється за
показниками приладів обліку води,
встановлених на об'єктах абонента.

За п.3.2 вказаного розділу оплата послуг
водокористування та водовідведення
здійснюється щомісячно до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок водоканалу.

Оплата здійснюється за тарифами,
затвердженими у встановленому діючим
законодавством порядку(п.3.3 цього
розділу).

Разом з цим, 20.02.2012 року між
Селекційно-генетичноим інститутом -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Інфокс" в
особі філії „Інфоксводоканал" було
укладено договір № 24/12 (а.с.18-23) та 20.11.2012
року договір № 24/12/1 (а.с.26-28).

Відповідно до п.1.1. зазначених вище
договорів, ТОВ „Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал" зобов'язується в 2012
році надати послуги споживачеві,
зазначені в п. 1.2. цих договорів, а
споживач - прийняти такі послуги.

Рішенням виконкому Одеської міської
ради від 25.09.2008 року №1074 „Про
удосконалення тарифної політики на
послуги водопостачання та
водовідведення" вирішено погодити з
01.11.2008 року нові тарифи на послуги
водопостачання та водовідведення, які
складають для інших споживачів: за
послуги водопостачання - 9 грн. 64 коп. за
1 м. куб. (з ПДВ), за послуги
водовідведення - 6 грн. 89 коп. за 1 м.куб.
(з ПДВ). Відповідно до Постанови
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України № 182
від 30.09.2011 року встановлено тариф на
водовідведення у розмірі 7,212 грн. (з ПДВ)
(а.с.43).

Так, за розрахунком позивача за період
з 01.12.2010 року по 01.01.2013 року за
Селекційно-генетичноим інститутом -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення утворилася
заборгованість за водовідведення та
скид ливневих стоків у сумі 98 761,21 грн..

11.04.2012 року за № 47227 від та № 48598 від
18.06.2012 року 27.04.2012 року ТОВ „Інфокс" в
особі філії „Інфоксводоканал"
неодноразово надсилав до
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення досудові попередження,
рахунки про сплату заборгованості, та
акти звірки взаєморозрахунків згідно
з якими просило протягом 05 календарних
днів з моменту їх отримання
перерахувати на рахунок позивача 98 761,21
грн. заборгованості за водовідведення
та скид ливневих стоків (а.с.40,42).

Між тим, такі досудові попередження та
рахунки до них відповідачем залишені
без відповіді та задоволення, що і
стало підставою для звернення ТОВ
„Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал" до суду з
відповідним позовом.

В матеріалах справи наявний
розрахунок скид ливневих стоків,
затверджений в.о. начальника служби по
контролю за водокористування від 25.11.2014
року, з якого вбачається детальний
розрахунок скиду ливневих стоків по
місяцях в міську систему каналізації
відповідно до п.3.7 Договорів № 4059 від
01.11.2000 року, № 24/12 від 20.02.2012 року та
відповідно до якого заборгованість з
грудня 2010 року по 01.01.2013 року складає 98
761,21 грн. (а.с. 9-11).

Крім того, в Актах № 1397 від 27.06.2001 року;
№ 1150 від 21.05.2003 року, складених
представниками КП «Одесаводоканал» та
абонента, закріплена площа
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення (а.с.30-31).

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про задоволення
позовних вимог ТОВ „Інфокс" в особі
філії „Інфоксводоканал" та вважає, що
доводи, заперечення і вимоги
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення, викладені в апеляційній
скарзі, є безпідставними,
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199
Господарського кодексу України
визначають, що господарськими
зобов'язаннями, включаючи виконання
грошових зобов'язань, визначаються
зобов'язання, що виникають між
суб'єктами господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, які можуть виникати
безпосередньо із закону, іншого
нормативно-правового акту, що регулює
господарську діяльність договору. При
цьому, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, у
встановлений строк, відповідно до
закону, інших правових актів, статуту,
Цивільного кодексу України. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами, договорами, статутними та
уставними документами. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання в разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням з
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
статуту товариства, Закону України
„Про господарські товариства", інших
законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу , яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку , що встановлені договором.

Отже, як встановлено під час розгляду
даної справи, у відповідності із цими
нормами чинного законодавства, між
сторонами -ТОВ „Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал" та
Селекційно-генетичним інститутом -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення склалися правовідносини
пов'язані з наданням послуг по наданню
питної води на об'єкти Абонента, а також
по прийманню стічних вод, що
скидаються Абонентом в мережу
комунальної каналізації у
відповідності з дислокацією об'єктів,
про що 01.11.2000 року було укладено
відповідний договір № 4059/2 (з
урахуванням подальших змін та
доповнень).

Так, Договір № 4059/2 від 01.11.2000 року є
підставою для виникнення у сторін (ТОВ
„Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал" та
Селекційно-генетичний інститут -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення) за цим договором
господарських зобов'язань відповідно
до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509
ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є
обов'язковим для виконання його
сторонами.

Статтею 19 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. При цьому, надання послуг з
водопостачання та водовідведення
можуть бути передбачені в одному
договорі, у випадку коли дані послуги
надає один суб'єкт господарської
діяльності. Отже, посилання
відповідача на необхідність укладення
окремого договору, який регулював би
правовідносини між сторонами у справі
щодо стічних вод, судом сприймається
критично. У випадку ж, якщо відповідач
вважає укладення такого окремого
договору необхідним, він не
позбавлений права звернутися до суду з
відповідним позовом.

Наказом Мінжитлокомунгоспу України
від 27.06.2008 року № 190 втратили чинність
Правила водокористування системами
комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах
України, затверджені Наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
01.07.1994 року №65, та затверджено Правила
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України .

Відповідно до п.4.10 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, що затверджені Наказом
Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008
року № 190, в редакції, що діяла до
07.05.2012р. (у спірний період), додатковий
обсяг стічних вод, що неорганізовано
потрапляє у періоди дощів та
сніготанення в мережі водовідведення
споживачів або через зливоприймачі і
колодязі на мережах водовідведення,
які розташовані на території
споживачів, у мережі водовідведення
виробника, приймається на підставі
результатів відповідних досліджень. В
разі відсутності таких результатів
додатковий обсяг стічних вод
визначається: а) при загальносплавній
системі водовідведення -відповідно до
площі території, що займає споживач, за
нормами ДСТУ 3013-95 „Правила контролю за
відведенням дощових і снігових стічних
вод з територій міст і промислових
підприємств" та даними гідрометслужби.

За таких обставин, розрахунок скиду
ливневих стоків правомірно проводився
позивачем згідно із наявними в
матеріалах справи довідками
Гідрометеорологічного центру Чорного
та Азовського морів про кількість
осадків за даний період та з
урахуванням акту № 1397 від 27.06.2001 року
згідно якого закріплена площа
інституту у розмірі - 1,8689 га, плаща
удосконалених покриттів - 0,9731 г та акту
№ 1150 від 21.05.2003 року згідно якого
закріплена площа інституту у розмірі -
1,71 га, характер каналізації
-загальносплавна.

Формула, за якою проводиться
розрахунок об'єму скиду ливневих
стоків, використовується відповідно до
БНтП (СНиП) 2.04.03-85 та Держ стандарту
3013-95 „Гідросфера" „Правила контролю за
відведенням дощових та снігових
стічних вод з територій міст та
промислових підприємств ", що
затверджені Наказом Держстандарта
України № 58 від 23.02.1995 р. Даний ДСТУ
розповсюджується на правила контролю
за відведенням дощових та снігових
стічних вод з територій міст та
промислових підприємств. П. 7.3
стандарту містить формулу для
розрахунку загального об'єму дощових
вод, що стікає з території водозбірних
басейнів.

Відповідно до п.3.7 Договору № 4059/2 від
01.11.2000 року, об'єми стоків, що
відводяться від Абонента, приймаються
рівними об'ємами спожитої води або
визначаються за даними приладів обліку
стоків у відповідності до п.21 Правил
водокористування. Об'єм скинутих
Абонентом ливневих стоків
визначається розрахунковим шляхом
згідно п. 15.9 Правил водокористування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України, затверджених Наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
01.07.1994 року № 65, згідно якого додаткову
кількість стічних вод, що потрапляє у
каналізаційні мережі через
зливоприймачі та каналізаційні
колодязі у періоди дощів та
сніготанення, підприємства оплачують:
при загальносплавній системі
каналізації - відповідно до території,
що займає підприємство, за нормами БНіП
2.04.03-85 „Каналізація. Зовнішні мережі і
споруди", та даними гідрометеослужби.

Як було вище зазначено, згідно із п.1.2
Договору № 4059/2 від 01.11.2000 року, Абонент
своєчасно оплачує надані йому послуги
водопостачання та водовідведення,
експлуатує та тримає водопровідні та
каналізаційні мережі, прилади та
улаштування на них в належному стані
відповідно з „Правилами", що
перелічені в п.2.1 Договору та діючим
законодавством. Крім того, згідно із
п.2.3.13 Договору, Абонент зобов'язався
своєчасно і в повному обсязі
оплачувати послуги водопроводу та
каналізації, у тому числі платежі за
перевищення ліміту водоспоживання і
каналізації, скид
ненормативно-очищених стоків тощо.

Отже, Абонент - Селекційно-генетичний
інститут - Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення,
прийняв на себе зобов'язання щодо
оплати всіх послуг, що надаються йому
позивачем на підставі Договору, який
регулює і надання послуг відведення
стічних вод , до яких відносяться і
ливневі стоки.

Згідно п.1.1 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 року № 190, та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 7 жовтня 2008 року за № 936/15627,
Правила користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України визначають
порядок користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
населених пунктів України. Ці Правила є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
незалежно від форм власності і
підпорядкування та фізичних осіб -
підприємців, що мають у власності,
господарському віданні або
оперативному управлінні об'єкти,
системи водопостачання та
водовідведення, які безпосередньо
приєднані до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення і з якими виробником
укладено договір на отримання питної
води, скидання стічних вод.

Відповідно до п.1.4. Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, приймання стічних вод від
підприємств, установ, організацій до
системи централізованого
водовідведення здійснюється
відповідно до Правил приймання стічних
вод підприємств у комунальні та
відомчі системи каналізації населених
пунктів України, затверджених наказом
Держбуду від 19.02.2002 року № 37,
зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 року за
№ 403/6691, а також місцевих правил
приймання стічних вод підприємств у
систему каналізації населеного пункту.

Згідно Правил приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України, затверджених наказом Держбуду
від 19.02.2002 року № 37, підприємства
скидають стічні води в системи
комунальної чи відомчої каналізації та
сплачують їм за послуги водовідведення
відповідно до договорів з
Водоканалами. Договори укладають на
підставі місцевих Правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації міста, Правил користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994
року № 65, зареєстрованих у Мін'юсті
України 22.07.1994 року за №165/374, та
Інструкції про встановлення та
стягнення плати за скид промислових та
інших стічних вод у системи
каналізації населених пунктів,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 19 лютого
2002 року № 37 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 26 квітня
2002 року за № 402/6690 .

Відповідно до п.2.2 цих Правил, за
додаткову кількість стічних вод, що
надходить до міської каналізації у
період дощів та сніготанення через
люки каналізаційних колодязів та
приймачі дощової каналізації на
території Підприємств, останні
сплачують згідно з пунктом 15.9
вищевказаних Правил користування. За
приписами п. 4.1 Правил плата за скид
стічних вод Підприємств у системи
каналізації населених пунктів
уноситься Підприємствами згідно з
розрахунками Водоканалів та
виставленими ними рахунками на
розрахункові рахунки Водоканалів у
порядку та в терміни, передбачені
договором. У разі прострочення
платежів з Підприємств стягується пеня
згідно з умовами договору.

Згідно Правил приймання стічних вод
підприємств, установ і організацій в
систему каналізації м. Одеси,
затверджених рішенням виконавчого
комітету Одеської міської ради від
14.06.2007 року № 632, стічні води
підприємств - це усі види стічних вод ,
що утворилися внаслідок їхньої
діяльності після використання води у
всіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
підприємств.

Як встановлено матеріалами справи, в
період з 01.12.2010 року по 01.01.2013 року ТОВ
„Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал" надало
Селекційно-генетичний інститут -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення обумовлену договором №
4059/2 від 01.11.2000 року послугу та на
підставі ДСТУ 3013-95, п.4.10 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України здійснило
розрахунок її вартості, який базується
на даних довідок
Гідрометеорологічного центру Чорного
і Азовського морів про кількість
опадів за відповідний період та з
урахуванням площі водонепроникних
поверхонь земельної ділянки об'єкту.

Колегією суддів доводи скаржника
відносно того, що дія Договору № 4050/2
від 01.11.2000 року укладеного до 01.11.2005 року
та продовженого до 01.11.2010 року, а тому
стягнення заборгованості у розмірі 98
761,21 грн. у період з 2011 року по 2013 року є
безпідставним у зв'язку з відсутністю
договірних зобов'язання за зазначений
період, до уваги не приймаються з
огляду на наступне.

Пунктом 5.3 Договору від 01.11.2000 року за №
4059/2 передбачено, що Договір укладений
строком на п'ять років і діє з 01.11.2000
року до 01.11.2005 року. Договір вважається
продовженим на наступні п'ять років,
якщо до закінчення місяця після
закінчення строку його дії жодна із
сторін не заявить про зміну або
припинення його дії.

Як вбачається з наявних
матеріалів справи, жодною стороною не
було заявлено про припинення дії
вказаного договору або його перегляд, а
тому договір є діючим та обов'язковим
для виконання сторонами з 01.11.2000 року до
01.11.2005 року, з 01.11.2005 року до 01.11.2010 року
та з 01.11.2010 року до 01.11.2015 року.

Проте, як зазначено вище, 20.02.2012
року між Селекційно-генетичноим
інститутом - Національний центр
насіннєзнавства та сортовивчення та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Інфокс" в особі
філії „Інфоксводоканал" було укладено
договір № 24/12 та від 20.11.2012 року договір
№ 24/12/1, а тому починаючи з 2012 року
Договір від 01.11.2000 року за № 4059/2 втратив
сою чинність, оскільки у 2012 році були
прийняті зазначені договори по яким
були надані відповідно послуги ТОВ
„Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал" та які обов'язкові
для виконання обома сторонами.

Таким чином, судова колегія
погоджується з твердженнями та
розрахунками ТОВ „Інфокс" в особі
філії „Інфоксводоканал", що за період з
01.12.2010 року по 01.01.2013 за відповідачем
утворилася та наявна заборгованість
за водовідведення та скид ливневих
стоків у сумі 98 761,21 грн.

Враховуючи вище викладене, судова
колегія дійшла до висновку про
обґрунтованість, правомірність та
доведеність належним чином і в повному
обсязі позовних вимог ТОВ „Інфокс" в
особі філії „Інфоксводоканал" про
стягнення заборгованості за послуги
водовідведення за скид ливневих стоків
у сумі 98 761,21 грн.

У зв'язку з наведеним, такі позовні
вимоги ТОВ „Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал" підлягають
задоволенню в повному обсязі, що і було
вірно та законно зроблено місцевим
господарським судом.

Судова колегія також вважає, що усі
доводи, заперечення та вимоги
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення, викладені в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими,
безпідставними та підлягають
відхиленню з підстав, викладених в
мотивувальній частині постанови.

Селекційно-генетичний інститут -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення ніяких додаткових
пояснень та відповідних доказів до
суду апеляційної інстанції не надало, а
тому зазначені вище факти скаржником
під час розгляду апеляційної скарги в
суді апеляційної інстанції нічим
спростовані не були, а відповідно, в
порушення статті 33 Господарського
процесуального кодексу і не були
доведені ті обставини, на які скаржник
посилався як на підставу своїх вимог,
доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, на підставі чого
судова колегія дійшла до висновку про
правомірність та обґрунтованість
винесеного місцевим господарським
судом рішення про задоволення позовних
вимог ТОВ „Інфокс" в особі філії
„Інфоксводоканал".

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Одеської області від 05.02.2014 року по
справі № 916/3324/13 відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам
справи, підстави для його скасування
або зміни відсутні, а тому воно
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105
Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу
Селекційно-генетичного інституту -
Національний центр насіннєзнавства та
сортовивчення залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської
області від „05" лютого 2014 року по
справі № 916/3324/13 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови

складено „19" березня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров