ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Справа № 901/2457/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Божок В.С. -
головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Сибіги О.М.

розглянувши матеріали касаційної
скарги Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1на постановуСевастопольського
апеляційного господарського суду від
28.11.2013у справіГосподарського суду
Автономної Республіки Кримза позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1до
Кримського республіканського
підприємства "Протизсувне
управління"треті особиКореїзська
селищна рада Верховна Рада Автономної
Республіки Крим Республіканський
комітет Автономної Республіки Крим з
будівництва та архітектури
провизнання недійсним договорув
судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: не з'явились,

відповідача: Драюк І.В. (дов. від 23.01.14 №
205),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 05.09.2013 р. господарського
суду Автономної Республіки Крим в
задоволенні позову про визнання
недійсним договору №33/13 експлуатації
берегоукріплювальних, протизсувних та
пляжних споруд від 29.03.2013 р. відмовлено.

Постановою від 28.11.2013 р.
Севастопольського апеляційного
господарського суду вказане вище
рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими
рішеннями, ФОП ОСОБА_1 звернулася до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою і просить їх
скасувати як прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів знаходить
необхідним касаційну скаргу залишити
без задоволення.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, які приймали рішення у даній
справі, відповідно до умов договору
експлуатації берегоукріплювальних,
протизсувних та пляжних споруд від
29.03.2013 р. № 33/13, укладеного на підставі
заяви ФОП ОСОБА_1 від 04.03.2013 р. між
останньою та Кримським
республіканським підприємством
"Протизсувне управління", а також
супутніх договорів від 29.03.2013 р. №33/13-Н
про надання послуг з нагляду за
технічним станом БУС та від 29.03.2013 р.
№33/13-В про підводне обстеження,
фізичній особі - підприємцю відповідно
до постанови Ради Міністрів Автономної
Республіки Крим №68 від 11.03.97р. "Про
заходи щодо інженерного захисту
берегів Чорного та Азовського морів та
територій, схильних до впливу
негативних природних процесів", Наказу
державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України та державного комітету України
з нагляду за охороною праці №32/288 від
27.11.1997р. надано в експлуатацію майно -
берегоукріплювальні споруди санаторію
"Ай-Петрі" (м. Ялта), ділянка від східного
кордону БУС санаторію "Ай-Петрі" до
траверса № 4, довжиною 337 м, які
знаходяться на балансі Кримського
республіканського підприємства
"Протизсувне управління", за яке
позивачем Управлінню перераховуються
кошти (плата за експлуатацію майна) на
відновлення та капітальний ремонт
берегоукріплювальних, протизсувних та
пляжних споруд, розмір яких
встановлюється виходячи з норм
амортизаційних відрахувань, та
відповідно до діючого законодавства та
витрат, пов'язаних з виробничо
-господарською діяльністю Управління з
їх обслуговування.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що
зазначене вище майно надається в
експлуатацію із складанням акту
обстеження та технічного стану
(додаток 3) з доданням схеми розміщення
майна (додаток 2), а користувач набуває
право експлуатації майна з моменту
вступу в дію договору та при виконанні
наступних умов: сторони укладають
договір нагляду за технічним станом
майна, яке передається в експлуатацію,
з метою своєчасного виявлення
руйнування надводної частини
берегоукріплювальних та протизсувних
споруд, прогнозування можливих змін та
руйнувань (п.1.3.1. Договору); сторони
укладають договір на водолазне
обстеження майна, яке передається в
експлуатацію, з метою спостереження за
технічним станом підводної частини
гідротехнічних споруд, розподілом
пляжного матеріалу у прибережній зоні,
прогнозування його подальшого руху та
своєчасного виявлення руйнування для
подальшого планування ремонтного
підживлення штучних пляжів, як
активних елементів берегозахисту ( п.
1.3.2 Договору).

Згідно п. 2.1 договору користувач
приступає до експлуатації майна у
строк, визначений договором, але не
раніше дати підписання сторонами
Договору та акту приймання - передачі
складу переданого майна (додаток 1).

Пунктами 3.1, 3.2 договору встановлено, що
користувач відповідно до п.3.2.
постанови Ради Міністрів Автономної
Республіки Крим №68 від 11.03.97 (зі змінами
та доповненнями, внесеними постановою
Ради Міністрів Автономної Республік
Крим від 25.09.2012 р. №229) перераховує
Управлінню плату за експлуатацію
переданого у користування майна в
розмірі коштів на поточне утримання,
відновлення та капітальний ремонт
берегоукріплювальних, протизсувних та
пляжних споруд, які знаходяться на
балансі управління. За перший
календарний рік дії договору (2013р.)
плата за користування майном складає
144441,46 грн. без ПДВ відповідно до Додатку
№ 4.

Строк дії договору складає 10 років з
моменту підписання його сторонами при
виконанні умов п.1.3. та п. 3.2 договору (п.
8.1. договору).

На виконання зазначеного вище
договору, 29.03.2013 р. сторонами підписано
акт приймання - передачі складу майна,
що передається в експлуатацію фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1.

В подальшому Кримське республіканське
підприємство "Протизсувне управління"
23.05.2013р. зверталось до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 з пропозицією
укласти додаткові угоди до договорів
№33/13 від 29.03.2013р., №33/13-В від 29.03.213р.,
№33/13-Н від 29.03.2013р., які останньою
схвалені не були.

01.06.2013р. між Кримським республіканським
підприємством "Протизсувне управління"
та ФОП ОСОБА_1 підписано угоду про
розірвання договору №33/13 від 29.03.2013р.,
складено акт приймання - передачі
(повернення) майна та проведено
розрахунок заборгованості на
відновлення та капітальний ремонт
берегоукріплювальних споруд в розмірі
39351,89 грн. з ПДВ за 2 квартал 2013 р.

Звертаючись з позовом у даній справі,
ФОП ОСОБА_1 послалась на те, що спірний
договір з боку відповідача укладено з
порушенням господарської компетенції,
оскільки останній не є власником
берегоукріплювальних споруд, а п. 8.4
договору допускає односторонню
відмову від зобов'язання з боку
відповідача.

Судами з'ясовано, що Кримське
протизсувне управління, як
спеціалізоване підприємство по
утриманню всіх діючих протизсувних та
берегозахисних споруд на території
Криму було утворено 1 серпня 1964 р.
відповідно до Постанови Ради Міністрів
Української РСР №569 від 09.05.1963 р. "Про
способи по боротьбі з зсувами на
південному узбережжі Криму", Наказу
Міністерства комунального
господарства УРСР від 17.06.1964 р. №216 та
рішення виконавчого комітету
Кримської обласної промислової Ради
депутатів трудящих №493 від 16.09.1964р. з
покладенням на нього функцій замовника
на проектно - пошукові і будівельні
роботи протизсувних споруд та інше.

При цьому згідно п. 1.1. статуту
Кримського республіканського
підприємства "Протизсувне управління",
затвердженого Міністром будівельної
політики і архітектури Автономної
Республіки Крим 25.06.2007 р., підприємство
є правонаступником державного
підприємства "Кримське
республіканське протизсувне
управління" на підставі Постанови Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
від 23.11.2005 р. №540.

Постановою Верховної Ради Автономної
Республіки Крим від 15.03.2000 р. №982-2/2000
"Про склад майна, що належить
Автономній Республіці Крим" та актів
прийому в експлуатацію
берегоукріплювальних споруд"
визначений перелік майна, що належить
Автономній Республіці Крим, до якого
було включено і майно Кримського
республіканського протизсувного
управління.

Основними фондами підприємства
залишились берегоукріплювальні та
протизсувні споруди, які відповідно до
Статуту Кримського республіканського
підприємства "Протизсувне управління"
закріплені за ним на праві
господарського відання.

Судами встановлено, що факт
перебування на балансі Кримського
республіканського підприємства
спірних берегоукріплювальних споруд
підтверджується також
інвентаризаційною карткою обліку
основних засобів №1032 та довідкою
Кримського республіканського
підприємства "Протизсувне управління"
від 24.05.2013 №1811-с про знаходження
берегоукріплювальних споруд санаторію
"Ай-Петрі"(м. Ялта), ділянка від східного
кордону БУС санаторію "Ай-Петрі" до
траверса №4, протяжністю 337 м на балансі
підприємства.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що судами
попередніх інстанцій у цьому зв'язку
правомірно взято до уваги п. 7 Постанови
Верховної Ради Автономно Республіки
Крим від 20.04.2011 р. №334-6/11 "Про правила
облаштування, обладнання та
використання пляжних зон в Автономній
Республіці Крим", згідно якого
хвильогасящі пляжі
берегоукріплювальних споруд, які
входять до складу майна, що належить
АРК, та знаходяться на балансі
Кримського республіканського
підприємства "Протизсувне управління",
надаються в користування на підставі
договорів експлуатації, укладених з
балансоутримувачем.

Пунктом 5.5 Статуту відповідачу надано
право на укладення договорів щодо
експлуатації протизсувних і
берегоукріплювальних споруд, які
знаходяться на його балансі відповідно
до чинного законодавства України.

З врахуванням зазначеного вище
обґрунтованим є висновок судів проте,
що укладаючи спірний договір,
відповідач діяв в межах наданих йому
повноважень.

Також правомірно, судами не взято до
уваги посилання позивача на
необхідність укладення в даному
випадку з Кореїзською селищною радою
договору оренди земельної ділянки, на
якій розташовані берегоукріплювальні
споруди, за відсутності у чинному
законодавстві прямої вказівки щодо
обов'язкового укладення такого
договору.

В частині посилання позивача на те, що
п. 8.4 договору щодо можливості
односторонньої відмови відповідача
від договору є нікчемним в силу
приписів ст. 207 ГК України, судами
попередніх інстанцій обґрунтовано
зауважено, що спірний договір не є
типовим та не містить ознак договору
приєднання, а тому застосування до
спірних правовідносин ч. 2 ст. 207 ГК
України є неприпустимим.

З врахуванням зазначеного вище, не
доведення позивачем підстав, з якими
закон, зокрема, ст.ст. 203, 215 ЦК України,
пов'язує недійсність правочинів,
вмотивованим є висновок судів про
відмову в позові.

З огляду на вказане, судові рішення
прийнято при правильному застосуванні
норм матеріального та процесуального
права і підстави для їх скасування
відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову від 28.11.2013 р.
Севастопольського апеляційного
господарського суду у справі № 901/2457/13
залишити без змін.

Головуючий
Божок В.С.

Судді
Костенко Т.Ф.

Сибіга О.М.