ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р.
Справа № 914/4260/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузя В.Л.

суддів Малех І.Б.

Юрченко Я.О.

за участю представників:

від позивача - Матвієнко С.М. -
представник;

від відповідача - не з'явився;

розглядається апеляційна скарга від
03.01.14 за № 3304/01-14 Товариства з обмеженою
відповідальністю "TFC GROUP"

на рішення Господарського суду
Львівської області від 16.12.13

у справі № 914/4260/13

за позовом: ПАТ "Укртелеком" в особі
Львівської філії ПАТ "Укртелеком",м.
Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "TFC GROUP", м. Львів

про стягнення 8690,41 грн.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП "Документообіг господарських
судів" від 14.01.14, справу №914/4260/13
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Кузю В.Л.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
15.01.14 у склад колегії для розгляду
справи №914/4260/13 Господарського суду
Львівської області введено суддів -
Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
13.02.14 до складу судової колегії внесено
зміни - замість суддів Желіка М.Б.,
Орищин Г.В. введено суддів Малех І.Б.,
Юрченка Я.О., з підстав, викладених у
розпорядженні.

Про вказані обставини представника
позивача повідомлено на початку
судового засідання 13.02.14. Відводів
такому складу колегії суддів
Львівського апеляційного
господарського суду не заявлено.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 16.12.13 у справі
№ 914/4260/13 (суддя Крупник
Р.В.) позов ПАТ "Укртелеком" в особі
Львівської філії ПАТ "Укртелеком" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "TFC GROUP", м. Львів про
стягнення 8690,41 грн. - задоволено.
Присуджено до стягнення з ТОВ "TFC GROUP" на
користь позивача 8271,59 грн. боргу, 339,90
грн. пені, 78,92 грн. три проценти річних
та 1720,50 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним
рішенням суду, ТОВ "TFC GROUP" звернулося
до Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Львівської
області від 16.12.13 у справі №914/4260/13
скасувати та припинити провадження у
справі.

Зокрема, скаржник зазначає, що рішення
місцевим судом прийнято за його
відсутності, відтак, останній не мав
можливості пояснити свої доводи,
наведені в апеляційній скарзі. Крім
того, вказує, що місцевим судом
порушено норми процесуального права,
оскільки, поштова адреса, на яку суд
надіслав оскаржуване рішення (82172, м.
Стебник, майдан Шевченка, 1) є невірною.
Як зазначає скаржник, за вказаною
адресою знаходяться орендовані за
договором приміщення.

Позивач у справі подав відзив на
апеляційну скаргу за вих.№180-8108-5 від
28.01.14), в якому заперечує проти доводів
скаржника, просить оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, апеляційну скаргу -
без задоволення.

Відповідач участі свого
уповноваженого представника у
судовому засіданні повторно не
забезпечив, причини неявки суду не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце судового
засідання за адресою, яка зазщначена і
в апеляційній скарзі.

На момент судового засідання будь -
яких заяв про відкладення розгляду
справи від скаржника до суду подано не
було.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського кодексу
України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 ГПК України
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для реалізації якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що скаржника, не було
позбавлено конституційного права на
захист охоронюваних законом інтересів,
судова колегія вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу, оскільки
наявних матеріалів справи є достатньо
для правильного вирішення даної
справи.

У судовому представник позивача навів
свої доводи та заперечення з приводу
поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК
України у судовому засіданні 06.03.14 було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови Львівського
апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника позивача,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, зважаючи на таке:

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів
справи, 6 вересня 2011 року. між Публічним
акціонерним товариством "Укртелеком" в
особі Львівської філії ПАТ "Укртелеком"
(орендодавець )та Товариством з
обмеженою відповідальністю "TFC GROUP"
(орендар) було укладено Договір оренди
нерухомого майна товариства
(комерційні приміщення) № 468107-614
(а.с.14-16), відповідно до положень якого, а
саме, п.1.1., орендодавець (позивач)
передає, а орендар (відповідач) бере в
строкове, платне користування
нежитлове приміщення (майно),
розташоване на другому поверсі
триповерхового будинку № 1 на майдані
Шевченка в м. Стебник Дрогобицького
р-ну, загальною площею 133,9 м2 для
розміщення офісу орендаря.

Згідно п.12.1. Договору, останній
укладено на період з 06.09.2011р. до 31.07.2014р.

06 вересня 2011 року на виконання
зобов'язань за Договором, позивачем
було передано, а відповідачем прийнято
об'єкт оренди у задовільному
технічному та санітарному стані, про що
свідчить підписаний та скріплений
печатками сторін Акт
приймання-передання майна від 06.09.11.

Майно, передане орендареві,
повертається орендодавцеві не пізніше
дати закінчення строку дії Договору
(якщо не укладено договір на наступний
строк) за Актом передачі-приймання,
звіреним з Актом приймання-передачі
майна, зазначеним у п. 2.1. Договору,
разом з отриманим від орендодавця
устаткуванням, інвентарем та іншим
майном у належному стані, з усіма
зробленими поліпшеннями, які неможливо
відокремити від об'єкта оренди (п.п. 2.1.,
2.3. Договору).

Відповідно до п. 3.1., 3.4. Договору орендна
плата встановлюється орендодавцем за
домовленістю сторін (за договірною
ціною) на підставі його внутрішніх
нормативних актів і згідно з додатком 3
до цього договору становить: за перший
(базовий) місяць оренди майна 23,83 грн. за
1 м2 орендованої площі. Крім того, ПДВ (20%)
- 4,76 грн. Всього, розмір орендної плати
за перший місяць оренди за 133,9 м2 всієї
орендованої площі - 3 828,42 грн.; за
кожний наступний місяць орендна плата
визначається шляхом коригування її
розміру за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць, за
винятком випадків дефляції.

Додатково до орендної плати орендар
оплачує витрати на утримання майна та
вносить плату окремо, в строк,
зазначений у п. 3.6. Договору, згідно з
рахунками орендодавця пропорційно
орендованій площі. Орендар відшкодовує
витрати на електроенергію в порядку,
визначеному Правилами користування
електричною енергією та на підставі
окремого розрахунку орендодавця в
термін, зазначений в п. 3.6. Договору (п.
3.3.-3.4. Договору).

6 вересня 2011 року. сторонами Договору
також було підписано Додаток № 4 до
Договору - "Зведений розрахунок
експлуатаційних витрат та комунальних
платежів для приміщення, що
орендується за адресою: м. Стебник, м-н
Шевченка, 1" (а.с.19). У цьому Розрахунку
сторони погодили, що загальна вартість
послуг та витрат (прибирання приміщень
і території; відшкодування плати за
оренду землі) за 133,9 кв.м. становить 195,49
грн. на місяць. При цьому, сторони
погодили, що послуги з
електропостачання нараховуються
згідно окремого лічильника, а також те,
що зведений розрахунок має примірний
характер, може доповнюватися іншими
видами витрат та алгоритмом обчислення
витрат з урахуванням вимог актів
товариства з питань оренди.

Крім цього, в матеріалах справи
міститься податкова декларація(а.с.64)
по сплаті земельного податку за
земельну ділянку, на якій розташоване
орендоване майно, яка підтверджує факт
понесення позивачем витрат по сплаті
земельного податку.

Пунктами 3.5., 3.6. укладеного договору
передбачено, що орендодавець на
останній календарний день
розрахункового місяця складає акт про
надані послуги та не пізніше 17 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
разом з рахунком та податковою
накладною надає його орендарю. Орендна
плата перераховується орендарем у
безготівковому порядку на поточний
банківський рахунок орендодавця, не
пізніше 27 числа місяця, наступного за
розрахунковим, згідно з рахунками, які
виставляються орендодавцем, не пізніше
17 числа місяця, наступного за
розрахунковим та надаються орендарю
разом з актом про надані послуги та
податковою накладною.

На виконання умов Договору, позивачем
на адресу відповідача надсилалися для
підписання помісячні Акти про надання
в оренду технологічних приміщень та
відшкодування витрат за використану
електроенергію, а також рахунки (за
період з березня 2013р. по жовтень 2013р.),
що підтверджується наявними в
матеріалах справи реєстрами
відправлених рекомендованих поштових
відправлень (а.с.49-57)

Однак, підписані Акти відповідачем, як
цього вимагали умови Договору,
позивачу не поверталися, орендна плата,
витрати зі сплати позивачем податку на
землю, витрати позивача за комунальні
послуги та витрати за використану
електроенергію ПАТ "Укртелеком" за
вказаний вище період були сплачені
відповідачем лише частково.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за Договором оренди
нерухомого майна товариства
(комерційні приміщення) № 468107-614 від
06.09.11, внаслідок неналежного виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, а саме, невнесення
орендної плати, витрат зі сплати
позивачем податку на землю, витрати
позивача за комунальні послуги та
витрати за використану електроенергію
ПАТ "Укртелеком", за березень-жовтень
2013р. стали підставою виникнення
заборгованісті в розмірі 8 271,22
грн.(а.с.12).

З наведеного розрахунку вбачається, що
заборгованість виникла за період з
березня 2013р. по вересень 2013р. включно.

Проте, з долучених до матеріалів справи
актів та рахунків вбачається
виникнення заборгованоті за жовтень
місяць 2013р.

Зважаючи на наведене, місцевий
господарський суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимоги про
стягнення боргу в розмірі 8271,59 грн..

Оцінивши матеріали справи, колегія
суддів апеляційної інстанції зазначає
наступне:

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами, а зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно ст. 759 ЦК України, які
кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 193 ГК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 ЦК України, передбачено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання свого зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Як встановлено місцевим господарським
судом, внаслідок неналежного виконання
умов Договору в частині сплати
орендної плати, витрат зі сплати
позивачем податку на землю, витрати
позивача за комунальні послуги витрат
за використану електроенергію за
березень 2013р. - вересень 2013р. відповідач
заборгував позивачу 8 271,61 грн. Розмір
поданої суми розраховано правильно
відповідно до поданих доказів.

В матеріалах справи не міститься
доказів погашення вказаної
заборгованості відповідачем.

А відтак, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду, щодо
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача
заборгованості за договором.

Разом з цим, ст.. 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до п. 8.2. укладеного
сторонами договору у разі наявності
заборгованості по орендній платі чи
інших витратах за Договором за
попередній місяць станом на 27 число
поточного місяця, орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, починаючи з 28 числа поточного
місяця до дати погашення
заборгованості.

З розрахунку пені, долученого до
позовної заяви, вбачається, що крім
суми основного боргу позивач просить
стягнути з відповідача 339,90 грн. пені.

Львівський апеляційний господарський
суд зазначає про підставність такого
нарахування та суми пені, зважаючи на
умови укладеного договору та норми
законодавства.

Позивач, крім суми основного боргу та
пені просить стягнути з відповідача
три проценти річних у розмірі 78,92 грн.

Статтею 625 ЦК України встановлено,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

А відтак, колегія суддів дійшла
висновку щодо правомірності стягнення
та обґрунтованості нарахованої суми
трьох проценти річних у розмірі 78,92 грн.

Оцінивши все вищенаведене, судова
колегія Львівського апеляційного
господарського суду зазначає, що
місцевий господарський суд дійшов
правомірного висновку, щодо
задоволення позову, оскільки позовні
вимоги є обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами.

Щодо посилань скаржника про розгляд
місцевим господарським судом даної
справи без участі його представника,
колегією суддів відзначено наступне:

Згідно п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11 №
18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Крім того, як
вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Львівської області від 28.11.2013 року було
задоволено клопотання відповідача
(скаржника) про відкладення розгляду
справи та відкладено такий на 16.12.2013
року (арк. справи 74-75). Поряд з цим, в
судове засідання 16.12.2013 року, скаржник
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, відповідних клопотань про
відкладення розгляду справи на адресу
суду не подав, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення, які отримані
представниками скаржника 02.12.2013 року та
07.12.2013 року відповідно (арк. справи 76, 77).

Щодо посилань скаржника про те, що йому
фактично не було відомо про час та
місце судового засідання, оскільки
поштова кореспонденція надсилалась
судом на колишню адресу товариства -
майдан Шевченка,1, м. Стебник, 82172,
колегія суддів зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи,
юридична адреса скаржника, що
зазначена в позовній заяві, договорі
оренди та копії свідоцтва про державну
реєстрацію - майдан Т.Г. Шевченка, 1, м.
Стебник, Львівська область (а.с. 7,16 -
зворот, а.с. 31). Поряд з цим, ця ж адреса
зазначена і в клопотанні відповідача
про відкладення розгляду справи від
26.11.13 та на конверті, в якому містилось
останнє (а.с. 66-69). Дані, зазначені в
апеляційній скарзі щодо юридичної
адреси ТзОВ «TFC GROUP» ґрунтуються на
виписці з ЄДРЮО та ФОП, датованій 29.12.11
(а.с.96) проте, про зміну юридичної адреси
відповідач ні позивача як договірного
контрагента, ні суд не повідомляв.

Крім того, матеріали справи містять
докази належного повідомлення ТзОВ «TFC
GROUP» про розгляд справи у
господарському суді Львівської
області, адже процесуальні документи
направлялись на дві адреси
відповідача, а саме: 82172, Львівська
область, м. Стебник, майдан Т.Г.
Шевченка, 1 та 79035, м. Львів, вул. Зелена,
109, що підтверджується повідомленнями
про вручення поштових відправлень (а.с.
5,6,76,77).

Отже, з наведеного вище вбачається, що
скаржник був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судових засідань в господарському суді
Львівської області був ознайомлений
щодо цього, щло підтверджено поданим
ним клопотанням від 26.11.13 про
відкладення розгляду справи (а.с. 67),
відтак, процесуальних підстав для
скасування рішення місцевого суду
немає, а рішення господарського суду
Львівської області від 16.12.13 прийняте у
відповідності до норм процесуального
права.

В апеляційній скарзі скаржник також
просить припинити провадження у справі
№914/4260/13. З приводу вказаної вимоги,
колегія суддів зазначає наступне:

Згідно ст. 80 ГПК України, господарський
суд припиняє провадження у справі,
якщо: спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України; відсутній
предмет спору; є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав; позивач відмовився від позову
і відмову прийнято господарським
судом; сторони уклали угоду про
передачу даного спору на вирішення
третейського суду; настала смерть
фізичної особи або оголошено її
померлою чи припинено діяльність
суб'єкта господарювання, які були
однією із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва; сторони уклали
мирову угоду і вона затверджена
господарським судом.

Поряд з цим, пунктом 8 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 17.05.2011 року «Про деякі питання
практики застосування розділу ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України» встановлено, що апеляційне
провадження у справі може бути
припинено з підстав, зазначених у
пунктах 1 (у тому числі, якщо буде
встановлено, що особа, яка подала
апеляційну скаргу, не мала права на
таке подання) і 6 частини першої статті
80 ГПК України. Належних доказів, які б
підтверджували існування обставин для
припинення провадження скаржник не
подав та не вказав на яких саме
підставах слід припинити провадження у
даній справі.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна з
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Відповідачем позовні вимоги не
спростовано.

За таких обставин, суд вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
господарський суд повно і всебічно
перевірив всі обставини справи, дав
належну правову оцінку зібраним у
справі доказам та прийняв законне і
обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника
про скасування рішення місцевого суду
є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги на рішення господарського суду,
в порядку ст.49 ГПК України покладається
на скаржника.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції
зазначає про наявність підстав для
направлення відповідачу окремої
ухвали з приводу вчинення керівником
товариства дій, що мали на меті ввести
суд в оману.

Керуючись ст.ст.101,102,103,105
Господарського процесуального кодексу
України,-

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "TFC GROUP"
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Львівської області від 16.12.13 у справі №
914/4260/13 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд
апеляційної скарги покласти на
скаржника.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 07.03.14

Головуючий суддя
Кузь В.Л.

Суддя
Малех І.Б.

Суддя
Юрченко Я.О.