РІШЕННЯ

"06" березня 2014 р.Справа № 921/1267/13-г/15

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Галамай О.З. при
секретарі Вербовській М.І.

розглянув матеріали справи

за позовом: Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль", м. Тернопіль

про стягнення 68 000,00 грн. штрафу та 68 000,00
грн. пені в дохід державного бюджету

За участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: Чудопалов Ю.Ю. -
представник, довіреність від 19.05.2011р.

Представнику позивача 20.01.2014
р.роз'яснено його права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними
засобами в порядку ст.81-1 ГПК України не
здійснювалася через відсутність
відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Тернопільської області
Тернопільським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
подано позов до відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю "Ліхтнер
Бетон Тернопіль" про стягнення 68 000,00
грн. штрафу та 68 000,00 грн. пені в
дохід державного бюджету.

Ухвалою суду від 23.12.2013р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 20.01.2014р.

В судовому засіданні 20.01.2014р. суд
перейшов до розгляду справи по суті та
оглянув оригінали документів, доданих
до позовної заяви.

Представник позивача в судовому
засіданні 20.01.2014р. позовні вимоги
підтримала повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень, наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання 20.01.2014р.
не з'явився, причин неявки не повідомив,
хоча належним чином був повідомлений
про час і місце розгляду справи ухвалою
суду, яка надсилалась йому
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення поштового
відправлення. В зв'язку з його неявкою
розгляд справи відкладено на 12.02.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 12.02.2014р. позовні вимоги
підтримала повністю з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання 12.02.2014р. прибув, однак
повідомив суд, що про розгляд справи
йому стало відомо випадково, оскільки
ухвал суду він не отримав, в зв'язку із
чим не виконав їхніх вимог. Докази
належного повідомлення судом
відповідача про час і місце розгляду
справи ухвалами суду від 23.12.2013 р., 20.01.2014
р., які надсилалась йому рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення поштового відправлення
містяться в матеріалах справи. Також
представник відповідача подав
клопотання (вх. № 5031 від 12.02.2014р.) про
продовження строку розгляду справи на
15 днів в порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалами суду розгляд справи
продовжено та відкладено на 03.03.2014р. та
05.03.2014 р.

В судовому засіданні 05.03.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримала повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому
засіданні 05.03.2014р. проти позовних вимог
заперечив з пояснень, наданих в
судовому засіданні. Також через
канцелярію суду подав клопотання (вх. №
6076 від 05.03.2014 р.) про зупинення
провадження у справі № 921/1267/13-г/15 до
завершення розгляду Верховним судом
України справи № 921/297/13-г/11 за позовом
ТОВ "Ліхтнер Бетон Тернопіль" до
Антимонопольного комітету України в
особі Тернопільського обласного
територіального відділення про
визнання недійсним рішення
адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
30.01.2013р. №3 у справі № 627 - 3 МС, оскільки
дані справи є пов'язані між собою.

Представник позивача щодо клопотання
про зупинення розгляду справи
заперечила в звязку з безпідставністю.

В судовому засіданні 05.03.2014 р. оголошено
перерву до 06.03.2014 р. для надання
можливості суду ознайомитись із
поданим клопотанням та з метою повного
і об'єктивного з'ясування всіх обставин
спору.

В судовому засіданні 06.03.2014 р.
представник відповідача проти позову
заперечив та підтримав подане
клопотання (вх. № 6076 від 05.03.2014 р.) про
зупинення провадження у справі №
921/1267/13-г/15.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 79
ГПК України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави.

Пунктом 3.16. Постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду від 26.12.2011р. №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
встановлено, що відповідно до частини
першої статті 79 ГПК господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

В обґрунтування клопотання (вх. № 6076
від 05.03.2014 р.) про зупинення провадження
у справі № 921/1267/13-г/15 відповідач
посилається на те, що він звернувся до
Верховного Суду України із заявою про
перегляд судового рішення у
господарській справі № 921/297/13-г/11 за
позовом ТОВ "Ліхтнер Бетон Тернопіль"
до Антимонопольного комітету України в
особі Тернопільського обласного
територіального відділення про
визнання недійсним рішення
адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
30.01.2013р. №3 у справі № 627 - 3 МС, оскільки
дані справи є пов'язані між собою.

На підтвердження викладених обставин
надав суду копію заяви про перегляд
судового рішення у справі №921/297/13-г/11,
копію платіжного доручення № 76 від
11.02.2014р. про сплату судового збору до
Верховного Суду України, копії
фіскального чеку та опису вкладення
від 11.02.2014 р. про надіслання до Вищого
господарського суду України заяви про
перегляд судового рішення у
господарській справі.

Суд, оглянувши та дослідивши
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі та заслухавши
пояснення представників сторін, дійшов
до висновку про те, що відповідачем не
додано належних та допустимих доказів
в розумінні статей 33 та 34 ГПК України в
підтвердження обставин, на які він
посилається, як на підставу зупинення
провадження у справі.

Крім того, як зазначалося вище, у
господарській справі № 921/297/13-г/11 за
позовом ТОВ "Ліхтнер Бетон Тернопіль"
до Антимонопольного комітету України в
особі Тернопільського обласного
територіального відділення про
визнання недійсним рішення
адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
30.01.2013р. №3 у справі № 627 - 3 МС Вищим
господарським судом України 03.12.2013р.
винесено постанову, яка відповідно до
ст. 111-11 ГПК України набрала законної
сили з дня її прийняття.

Також відповідачем на підтвердження
викладених в клопотанні про зупинення
провадження у справі обставин не
надано жодного процесуального
документу, зокрема ані ухвали ВГСУ про
допуск справи до провадження, ані
ухвали ВСУ про відкриття провадження у
справі (ст.ст. 111-21, 111-22 ГПК України).

Відтак відповідачем не подано належних
та допустимих доказів в обґрунтування
клопотання про зупинення провадження у
даній справі.

В судовому засіданні 06.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

Адміністративною колегією
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
30.01.2013р. було прийнято рішення № 3 у
справі № 627-ЗМС про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, яким:

- визнано, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль" займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку бетону
товарного в територіальних
(географічних) межах Тернопільської
області за даними за 2011р.,
січень-вересень 2012р. з частками, що
перевищують 35 %;

- визнано дії Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль" щодо реалізації бетону
товарного споживачам за різними цінами
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем в частині застосування
різних цін до рівнозначних угод із
суб'єктами господарювання, покупцями
без об'єктивно виправданих на те
причин;

- відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції накладено на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль" штраф у розмірі 68 000,00
грн.;

- зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль" припинити порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції шляхом застосування
однакових цін до рівнозначних угод.

Копія рішення № 3 від 30.01.2013р. у справі №
627-ЗМС надіслана відповідачеві
рекомендованою кореспонденцією та
отримана ним 11.02.2013р., про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, копія якого знаходиться
в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
рішення та розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання. Особа, на
яку накладено штраф за рішенням органу
Антимонопольного комітету України,
сплачує його у двомісячний строк з дня
одержання рішення про накладення
штрафу. Протягом п'яти днів з дня сплати
штрафу суб'єкт господарювання
зобов'язаний надіслати відповідно до
Антимонопольного комітету України або
його територіального відділення
документи, що підтверджують сплату
штрафу. Рішення може бути оскаржене до
господарського суду у двомісячний
строк з дня його одержання.

Кінцевим терміном для добровільної
сплати штрафу зазначено дату 11.04.2013р.
Однак, до закінчення цього строку,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль" оскаржило рішення
адміністративної колегії
територіального відділення № 3 від
30.01.2013р. у справі № 627-ЗМС до
господарського суду Тернопільської
області.

22.03.2013р. господарським судом
Тернопільської області порушено
провадження у справі № 921/297/13-г/11 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль" до відповідача
Антимонопольного комітету України в
особі Тернопільського обласного
територіального відділення про
визнання недійсним рішення
адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
30.01.2013 року № 3 у справі № 627-ЗМС.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 14.05.2013р. у
справі № 921/297/13-г/11 в позові відмовлено.

17.09.2013р. постановою Львівського
апеляційного господарського суду
рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.05.2013р. у
справі № 921/297/13-г/11 скасовано та визнано
недійсним рішення адміністративної
колегії Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
30.01.2013 року № 3 у справі № 627-ЗМС.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.12.2013р. у справі № 921/297/13-г/11
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 17.09.2013р.
скасовано, а рішення господарського
суду Тернопільської області від
14.05.2013р. у справі № 921/297/13-г/11 залишено в
силі. Постанова Вищого господарського
суду України відповідно до ст. 111-11 ГПК
України набрала законної сили з дня її
прийняття.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, факти,
які встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

При таких обставинах, рішення
адміністративної колегії
Тернопільського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №3
від 30.01.2013р. у справі № 627-ЗМС про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції на момент
розгляду даної справи є чинним.

Згідно із вимогами статті 22 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України", статті 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
рішення органів Антимонопольного
комітету України обов'язкові для
виконання.

Із змісту ч.ч. 3, 7, 8 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
особа, на яку накладено штраф за
рішенням органу Антимонопольного
комітету України, сплачує його у
двомісячний строк з дня одержання
рішення про накладення штрафу. У разі
несплати штрафу у строки, передбачені
рішенням, та пені органи
Антимонопольного комітету України
стягують штраф та пеню в судовому
порядку. Протягом п'яти днів з дня
сплати штрафу суб'єкт господарювання
зобов'язаний надіслати відповідно до
Антимонопольного комітету України або
його територіального відділення
документи, що підтверджують сплату
штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
прийняття господарським судом до
розгляду заяви про визнання недійсним
рішення органу Антимонопольного
комітету України не зупиняє його
виконання, крім випадків, передбачених
частиною четвертою цієї статті.

Строк оплати штрафу в добровільному
порядку закінчився 11.04.2013р.

Однак, як свідчать матеріали справи та
стверджує представник позивача,
відповідач, всупереч вимог діючого
законодавства, ані в двомісячний строк,
ані станом на день звернення позивача з
даним позовом до суду, ані на час
розгляду справи, штраф за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції в розмірі 68 000,00 грн.
не сплатив, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 56
Закону №2210-ІІІ. При цьому доказів
протилежного зі сторони відповідача
суду не надано, а судом самостійно не
здобуто.

Розгляд справ за участю органів
Антимонопольного комітету України
здійснюється господарськими судами на
загальних засадах рівності перед
законом і судом та змагальності,
визначених статтями 4-2 і 4-3 ГПК (п. 1
Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 15
"Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства").

Відповідно до ст. 4-2 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

В силу приписів частини третьої статті
129 Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

В свою чергу, відповідно до ст. 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що
позовні вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача 68 000,00
грн. штрафу за порушення законодавства
про захист економічної конкуренції є
обґрунтованими, правомірно заявленими
та такими, що підлягають до
задоволення.

Щодо стягнення пені, то суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 5 статті 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" за кожний день
прострочення сплати штрафу стягується
пеня у розмірі півтора відсотка від
суми штрафу. Розмір пені не може
перевищувати розміру штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України. Нарахування пені припиняється
з дня прийняття господарським судом
рішення про стягнення відповідного
штрафу. Нарахування пені зупиняється
на час розгляду чи перегляду
господарським судом: справи про
визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладення штрафу; відповідного
рішення (постанови) господарського
суду.

У пункті 20.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" зазначено, що "Абзацами
третім - п'ятим частини п'ятої
зазначеної статті Закону України "Про
захист економічної конкуренції" (ст. 56)
передбачено зупинення нарахування
пені на час розгляду чи перегляду
господарським судом: справи про
визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладення штрафу; відповідного
рішення (постанови) господарського
суду. Отже, тривалість такого зупинення
визначається виключно періодом часу,
протягом якого фактично здійснювався
зазначений розгляд чи перегляд
(наприклад, у суді першої інстанції -
від дня порушення провадження у справі
до дня прийняття рішення в ній; у судах
апеляційної та касаційної інстанцій -
від дня прийняття апеляційної чи
касаційної скарги до дня прийняття
постанови), і в цей період не
включається час знаходження
матеріалів справи у суді, коли згадані
розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Оскільки відповідачем станом на день
звернення позивача з даним позовом до
суду штраф не було сплачено у
добровільному порядку, позивачем
нарахована пеня за період з 15.05.2013р. по
03.06.2013р., з 18.09.2013р. по 18.11.2013р. та з 04.12.2013р.
по 17.12.2013р.

Як вбачається із позовної заяви №3717/10
від 17.12.2013р. (вх. № 1341 від 20.12.2013р.)
позивачем, відповідно до вимог статті 56
Закону, нарахування пені зупинялось на
час розгляду та перегляду справи
№921/297/13-г/11 в господарських судах, а
саме: в господарському суді
Тернопільської області з 12.04.2013р.
(ухвала про порушення провадження у
справі від 22.03.2013р.) по 14.05.2013 р. (рішення
господарського суду Тернопільської
області); у Львівському апеляційному
господарському суді з 04.06.2013р. (ухвала
про прийняття до провадження
апеляційної скарги) по 17.09.2013р.
(постанова апеляційної інстанції) та у
Вищому господарському суді України з
19.11.2013р. (ухвала про прийняття до
провадження касаційної скарги) по
03.12.2013р. (постанова ВГСУ).

Таким чином господарським судом
встановлено, що відділенням
Антимонопольного комітету була
нарахована пеня у періоди часу, коли не
здійснювався розгляд чи перегляд
господарськими судами справи про
визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладання штрафу.

Відтак, загальна сума пені за
прострочення сплати штрафу становить 97
920,00 грн., зокрема: з 15.05.2013р. по
03.06.2013р. в розмірі 20 400,00 грн.; з
18.09.2013р. по 18.11.2013р. в розмірі 63 240,00 грн.
та з 04.12.2013р. по 17.12.2013р. в розмірі 14
280,00 грн. (розрахунок пені проведено та
перевірено судом, копія знаходиться в
матеріалах справи).

Однак згідно вимог частини п'ятої
статті 56 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" сума пені
обмежується розміром штрафу і в даному
випадку не може перевищувати 68 000,00
грн., яка і заявлена позивачем до
стягнення з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
подані докази та матеріали справи, суд
вважає, що позивачем належним чином
нараховано та обґрунтовано заявлено до
стягнення пеню у розмірі 68 000,00 грн.,
яка підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на обґрунтування своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відтак, позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача 68 000,00 грн.
штрафу та 68 000,00 грн. пені в дохід
державного бюджету підлягають до
задоволення як обґрунтовано заявлені
та підтверджені матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст. 49 ГПК
України, судовий збір покладається у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір"
територіальні відділення
Антимонопольного комітету України
звільнені від оплати судового збору у
справах, що вирішуються на підставі
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Згідно до ст. 1, 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір за подання
до господарського суду позовної заяви
майнового характеру сплачується в
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат
(станом на час подання позовної заяви).

Враховуючи зазначене та беручи до
уваги задоволення позову на загальну
суму 136 000, 00 грн. судовий збір у розмірі 2
720, 00 грн. згідно ст. 49 ГПК України
покладається на відповідача у справі
та підлягає стягненню у дохід
Державного бюджету України.

Керуючись cт.ст. 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46, 12, 32, 33, 34,
35, 36, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль" (46007, м. Тернопіль, вул.
Лозовецька, 15, ) в дохід
Державного бюджету на рахунок
№0002 в ГУДКСУ у Тернопільській
області, МФО 838012, одержувач УК у
м.Тернополі/ м.Тернопіль 21081100,
ідентифікаційний код одержувача 37977726,
код класифікації доходів бюджету 21081100,
символ звітності 106 "Адміністративні
штрафи та інші санкції" - 68 000 (шістдесят
вісім тисяч) грн. 00 коп. штрафу та 68 000
(шістдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліхтнер Бетон
Тернопіль" (46007, м. Тернопіль, вул.
Лозовецька, 15, ) - 2720 (дві
тисячі сімсот двадцять) грн. 00 коп.
судового збору у дохід Державного
бюджету України (одержувач УДКСУ м.
Тернопіль 22030001, р/р 3002 у ГУДКСУ у
Тернопільській області, МФО 838012, код
ЄДРПОУ одержувача 37977726, код ЄДРПОУ суду
03500022, код класифікації доходу 22030001).

4. Накази видати у відповідності до ст.
116 ГПК України після набрання рішенням
суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 11.03.2014р.

Суддя
Галамай О.З.