м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 32/553 10.02.14
За позовом відкритого
акціонерного товариства «Укрнафта»
До дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»
Суддя Ковтун С.А.
Представники сторін:
від позивача Дубчак С.Є. (за
від відповідача Мицько Р.М. (за
Обставини справи:
До господарського суду міста Києва
звернулося з позовом відкрите
акціонерне товариство «Укрнафта» до
дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» про стягнення 951375,99
грн. за договором № 29/06/04-2336/1779-Г від
30.12.2004 р., а саме: 896866,38 грн. основного
боргу з урахуванням індексу інфляції,
Рішенням суду від 12.10.2006 р. позов було
задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 27.11.2006 р. дане
рішення було залишено без змін.

28.12.2006 на виконання рішення було видано
наказ.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.03.2007 р. згадані постанову
апеляційної інстанції та рішення
місцевого суду в частині, що стосується
стягнення суми пені у розмірі 29712,48 грн.,
було скасовано, справу в цій частині
передано на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Скасовуючи рішення колегія суддів
зазначила, що суди стягуючи пеню за
період з 01.01.2006 р. по 30.06.2006 р., тобто за
шість місяців, що передували зверненню
позивача до суду, не з'ясували момент
прострочення виконання зобов'язання
щодо кожного акта здачі-прийому послуг
по транспортуванню природного газу
окремо, хоча ця обставина має істотне
значення для встановлення початку і
закінчення перебігу строку позовної
давності та визначення 6-місячного
періоду, за який може бути стягнута
неустойка.

Справу передано судді Ковтуну С.А. для
розгляду.

На адресу суду надійшов запит Вищого
господарського суду України щодо
термінового направлення справи № 32/553
до Вищого господарського суду України
з метою подальшого скерування до
Верховного Суду України, оскільки
надійшла касаційна скарга дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» на постанову Вищого
господарського суду України від 01.03.2007
р..

Ухвалою суду від 19.04.2007 р. справу
прийнято суддею Ковтуном С.А. до свого
провадження та зупинено провадження у
справі до розгляду Верховним Судом
України касаційної скарги дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» на постанову Вищого
господарського суду України від 01.03.2007
р..

Ухвалою суду від 13.01.2014 р. поновлено
провадження у справі в порядку ст. 79 ГПК
України.

Під час розгляду справи відповідачем
подано клопотання про зупинення
провадження у справі до закінчення
процедури реорганізації дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України».

Судом клопотання відхилено, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України
зупинення провадження у справі у
випадку заміни однієї зі сторін її
правонаступником є правом суду, а не
обов'язком. Оскільки заміна однієї зі
сторін її правонаступником внаслідок
реорганізації підприємства,
організації відбувається відповідно
до ст. 25 ГПК України, проведення
реорганізації відповідача не є
перешкодою для винесення рішення у
справі.

Позивачем подано заяву про зменшення
розміру позовних вимог. Зокрема,
сторона просить стягнути з відповідача
11930,47 грн. пені. У вказаній заяві
позивачем визначено період
нарахування пені з 25.09.2006 р. до 24.07.2006 р..
Позивач у наданих суду поясненнях
послався не те, що під час виготовлення
вказаної заяви допущено технічну
описку та помилково зазначено 25.09.2006 р.
замість 25.09.2005 р..

Суд приймає вказану помилку як
технічну. Таким чином, предметом
розгляду у справі є стягнення 11930,47 грн.
пені за період з 25.09.2005 р. по 24.07.2006 р..

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно та повно з'ясувавши обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив:

30.12.2004 р. між відкритим акціонерним
товариством «Укрнафта» (виконавцем) та
дочірньою компанією «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (замовником)
укладено договір транспортування
природного газу № 29/06/04-2336/1779-Г (далі -
Договір), відповідно до п. 1.1 якого
виконавець зобов'язується здійснити
транспортування природного газу, а
замовник - оплатити послуги по
транспортуванню газу.

Згідно з п. 6.2 Договору оплата послуг
виконавця по транспортуванню газу
здійснюється замовником до 25 числа,
наступного за місяцем транспортування
газу.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.10.2006 р., залишеним в цій
частині без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
27.11.2006 р. та постановою Вищого
господарського суду України від 01.03.2007
р. було встановлено, що заборгованість
замовника перед виконавцем у розмірі
822529,81 грн. виникла внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) під
час розгляду однієї справи не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу
України передбачено договір є
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України
передбачає, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства тощо. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України. Згідно з ч.
1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків, сплата
неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу
України).

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі несвоєчасної оплати послуг по
транспортуванню газу у строки,
зазначені п. 6.2 Договору, замовник
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки позивачем подано позов до
суду 30.08.2006 р., враховуючи строки
позовної давності, позивачем здійснено
розрахунок пені за наступними актами
прийому-передачі природного газу: № 8
(за серпень 2005 року) на суму 6749,06 грн.; № 9
(за вересень 2005 року) на суму 7434,19 грн., №
10 (за жовтень 2005 року) на суму 45880,12 грн.,
№ 11 (за листопад 2005 року) на суму 89521,54
грн. та № 12 (за грудень 2005 р.) на суму
106169,68 грн..

За розрахунком позивача, який судом
прийнято як вірний, з відповідача
підлягає стягненню 11930,47 грн. пені за
період з 25.09.2005 р. по 24.07.2006 р..

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний
керуватись наданими сторонами
доказами.

Позивачем належним чином доведене
порушення його прав зі сторони
відповідача.

Обставини, на які посилається позивач
як на підставу своїх вимог, належним
чином доведені і відповідачем не
спростовані, а тому позовні вимоги
позивача до останнього про стягнення
11930,47 грн. пені підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Оскільки рішення суду від 12.10.2006 р. в
частині стягнення судових витрат не
скасовано і не є предметом нового
розгляду, судові витрати судом не
розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (04116, м.
Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827) на
користь відкритого акціонерного
товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ,
пров. Несторівський, 3-5, код 00135390) 11930,47
грн. пені.

Рішення підписано 04.03.2014 р.

Суддя
С. А. Ковтун