ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.
Справа № 5015/7077/11

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н. М.

Мирутенка О. Л.

Розглянувши апеляційну скаргу
Миколаївського міжрайонного прокурора
Львівської області в інтересах держави
в особі Фонду державного майна України
від 30.03.2012 року вих. №12

на рішення господарського суду
Львівської області від 22.03.2012 р.

у справі № 5015/7077/11

за позовом Миколаївського
міжрайонного прокурора Львівської
області в інтересах держави в особі
Фонду державного майна України, м. Київ

до відповідача-1: ПАТ
Лікувально-оздоровчих закладів
України "Укрпрофоздоровниця", м.Київ

до відповідача-2: ТОВ "Мережа
відпочинку", смт. Козин, Київська
область

до відповідача-3: Роздільської селищної
ради, смт. Розділ

до відповідача-4: Стрийське ДК МБТІ, м.
Стрий

до відповідача-5: Виконавчий комітет
Роздільської селищної ради, смт. Розділ

про визнання нечинним рішення,
визнання недійсним та скасування
реєстрації права власності, визнання
недійсним договорів купівлі-продажу,
витребування майна, визнання права
власності за державою,

за участю представників:

від прокуратури - Куцик В.Б - прокурор
відділу

від позивача: Долішній І.І. -
представник

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Малишак А.С. -
представник

від відповідачів 3,4,5: не з'явилися

Прокурору та представникам позивача і
відповідача-2 роз'яснено їх права та
обов'язки, передбачені ст..22 ГПК
України.

В судове засідання 04.03.2014р.
представники відповідачів 1,3,4,5 не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце слухання
справи.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 22.03.2012р. у справі
№5015/7077/11 (суддя Мороз Н.) відмовлено в
задоволенні позову Миколаївського
міжрайонного прокурора Львівської
області в частині вимог щодо
скасування та визнання нечинним
рішення виконавчого комітету
Роздільської селищної ради №37 від
29.05.2001 р. "Про оформлення права
власності на санаторій "Розділ";
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на будівлі санаторію "Розділ"
серії АА№007392, видане ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця"; визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
10.03.2004 р., укладеного між ЗАТ ЛОЗУ
"Укрпрофоздоровниця" та ТзОВ "Мережа
відпочинку"; зобов'язання Стрийського
державного комунального міжрайонного
бюро технічної інвентаризації
скасувати проведену 23.03.2004 р.
реєстрацію за ТзОВ "Мережа відпочинку"
права власності на об'єкти
нерухомості санаторію "Роздол"
загальною площею 3144,5 кв.м. в смт. Роздол,
вул. Грушевського, 33; визнання за
державою в особі ФДМ України права
власності на об'єкти нерухомості
санаторію "Роздол" по вул. Грушевського,
33 у смт. Роздол Миколаївського району
Львівської області, зокрема: цегляний
головний корпус (3144,5 кв.м.), цегляний
лікувальний корпус (749,8 кв.м.), клуб з
цегли, каркасу, залізобетону (1307,7 кв.м.),
спальний будинок з деревинних щитів (82,4
кв.м.), спальний будинок з деревинних
щитів (79 кв.м.), спальний будинок з
деревинних щитів (82,4 кв.м.), спальний
будинок з деревинних щитів (79 кв.м.),
спальний будинок з деревинних щитів
(191,3 кв.м.), цегляний продуктовий склад
(79,6 кв.м.), цегляна майстерня (89,5 кв.м.),
цегляна котельня (190,1 кв.м.), цегляний
гараж (104,4 кв.м.), цегляний гараж (70 кв.м.),
цегляний господарський корпус (268,8
кв.м.), цегляна пральня (204,54 кв.м.); 3
бетонні каналізаційні відстійники (41,6
кв.м.); витребування зазначеного майна з
незаконного володіння ТзОВ "Мережа
відпочинку" та припинено провадження у
справі в частині вимог прокурора щодо
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на будівлі санаторію "Розділ"
серії АА№007392.

Не погоджуючись з таким рішенням,
Миколаївський міжрайонний прокурор
Львівської області подав апеляційну
скаргу, в якій оскаржуване рішення суду
першої інстанції вважає незаконним,
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та позовні
вимоги задоволити повністю.

Зокрема, на думку прокурора, суд першої
інстанції не врахував, що реєстрація
права власності на нерухоме майно у м.
Роздол по вул. Грушевського, 33 за ЗАТ
ЛОЗУ «Укрпрофоздоровниця» проведена з
порушенням порядку, передбаченого
Інструкцією про реєстрацію права
власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, яка затверджена
Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 09.06.1998р. № 121., а
саме, така реєстрація проведена на
підставі рішення не власника (на думку
прокурора таким є держава), а рішення
виконавчого комітету Роздільської
селищної ради № 37 від 29.05.2001 р. Право
державної власності на спірні об'єкти,
на думку прокурора, доводиться тим, що
на виконання Постанови Ради міністрів
УРСР № 606 від 23.04.1960 року «Про передачу
профспілкам санаторіїв і будинків
відпочинку Міністерства охорони
здоров'я УРСР», будівлі санаторію
«Роздол» передано у відання
Українській республіканській раді
профспілок, яка згідно зі ст. 8 6 ЦК УРСР
(1963 р.) передбачає право останньої лише
на володіння та користування цим
державним майном, а не розпорядження
ним.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу від 24.04.2012р. (вх.№2712 від 24.04.2012р.)
та в судових засіданнях представник
ТзОВ «Мережа відпочинку» спростовує
доводи скаржника та зазначає про
законність та обгрунтованість рішення
місцевого суду, у зв'язку з чим просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

Безпідставними вимоги прокурора
вважає також Стрийське міжрайонне БТІ,
з огляду на викладені ним пояснення у
відзиві на апеляційну скаргу №1253 від
23.04.2012р. (вх.№2742 від 25.04.2012р.)

ПАТ лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укпрофоздоровниця» у поясненні від
17.12.2013р. (вх.№05-04/7878/13 від 17.12.2013р.) вважає
вимоги прокурора необгрунтованими, у
зв'язку з чим, просить суд апеляційної
інстанції відмовити в задоволенні його
вимог.

Натомість 30.12.2013р. (вх.№05-04/8090/13 від
30.12.2013р.) на адресу суду поступила заява
ТзОВ «Мережа відпочинку» про визнання
позовних вимог прокурора в повному
обсязі. Зважаючи на те, що зазначена
заява відповідачем-2 не подавалася
суду першої інстанції та ним не
розглядалася, суд апеляційної
інстанції позбавлений можливості
надавати їй оцінку, так як здійснює
перегляд оскаржуваного рішення на
момент його прийняття за наявними у
справі доказами.

Інші письмові відзиви чи пояснення на
апеляційну скаргу на адресу суду не
надходили.

Враховуючи те, що відповідачі 1,3,4,5 були
належним чином повідомлені про час та
місце судового засідання, колегія
вважає за можливе розглянути справу за
їх відсутності, у відповідності до ст.75
ГПК України.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, Львівський
апеляційний господарський суд прийшов
до висновку про відсутність підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Миколаївський міжрайонний прокурор
Львівської області звернувся до
господарського суду Львівської
області з позовом в інтересах держави в
особі Фонду державного майна України,
м. Київ, до відповідача - 1 -приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", м. Київ, до
відповідача - 2 -товариства з обмеженою
відповідальністю "Мережа відпочинку",
смт. Козин, Київська область, до
відповідача - 3 -Роздільської селищної
ради Миколаївського району, смт.
Розділ, Львівська область, до
відповідача - 4 -Стрийське державне
комунальне міжрайонне бюро технічної
інвентаризації, м. Стрий, Львівська
область, про скасування та визнання
нечинним рішення виконавчого комітету
Роздільської селищної ради №37 від
29.05.2001 р. "Про оформлення права
власності на санаторій "Розділ";
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на будівлі санаторію "Розділ"
серії АА№007392, видане ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця"; визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
10.03.2004 р., укладеного між ЗАТ ЛОЗУ
"Укрпрофоздоровниця" та ТзОВ "Мережа
відпочинку"; зобов'язання Стрийського
державного комунального міжрайонного
бюро технічної інвентаризації
скасувати проведену 23.03.2004р. реєстрацію
за ТзОВ "Мережа відпочинку" права
власності на об'єкти нерухомості
санаторію "Роздол" загальною площею
3144,5 кв.м. в смт. Роздол, вул.
Грушевського, 33; визнання за державою в
особі ФДМ України права власності на
об'єкти нерухомості санаторію "Роздол"
по вул. Грушевського, 33 у смт. Роздол
Миколаївського району Львівської
області, зокрема: цегляний головний
корпус (3144,5 кв.м.), цегляний лікувальний
корпус (749,8 кв.м.), клуб з цегли, каркасу,
залізобетону (1307,7 кв.м.), спальний
будинок з деревинних щитів (82,4 кв.м.),
спальний будинок з деревинних щитів (79
кв.м.), спальний будинок з деревинних
щитів (82,4 кв.м.), спальний будинок з
деревинних щитів (79 кв.м.), спальний
будинок з деревинних щитів (191,3 кв.м.),
цегляний продуктовий склад (79,6 кв.м.),
цегляна майстерня (89,5 кв.м.), цегляна
котельня (190,1 кв.м.), цегляний гараж (104,4
кв.м.), цегляний гараж (70 кв.м.), цегляний
господарський корпус (268,8 кв.м.), цегляна
пральня (204,54 кв.м.); 3 бетонні
каналізаційні відстійники (41,6 кв.м.);
витребування зазначеного майна з
незаконного володіння ТзОВ "Мережа
відпочинку".

Вимоги прокурора обґрунтовуються тим,
що спірне майно на виконання п. 2
постанови Ради Міністрів УРСР №606 від
23.04.1960р. "Про передачу профспілкам
санаторіїв і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я УРСР",
було передано у відання, але не у
власність Української
республіканської ради профспілок,
правонаступником якої є Федерація
професійних спілок України. На
підставі акту від 24.01.1992р., у власність
новоствореного ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця" було передано
спірне майно Федерацією професійних
спілок України як одним із засновників
товариства. Однак, постановою
Верховної Ради УРСР "Про захист
суверенних прав Української РСР" було
введено мораторій на будь-які зміни
форми власності і власника державного
майна. Постановою Верховної Ради
України від 04.02.1994р. "Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР"
тимчасово, до законодавчого визначення
суб'єктів права власності майна таких
організацій, розташованого на
території України, зазначене майно є
загальнодержавною власністю.
Незважаючи на це, на підставі рішення
загальних зборів акціонерів ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця" від 12.12.2001р., був
укладений оспорюваний договір
купівлі-продажу, за яким спірне майно
було зареєстроване за ТзОВ "Мережа
відпочинку".

Як вбачається з матеріалів справи,
Рішенням виконавчого комітету
Роздільської селищної ради №37 від
29.05.2001 р. було оформлено право власності
на нерухоме майно по вул. Грушевського,
33 у смт. Розділ за Прикарпатським ДП ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" та 25.07.2001 р. йому
було видано свідоцтво про право
власності на будівлі санаторію
"Роздол". 26.07.2001 р. було зареєстровано
право власності на вказане майно за
Прикарпатським дочірнім підприємством
ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця". 23.03.2004 р. було
зареєстровано право власності на це
майно за ТзОВ "Мережа відпочинку" на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 10.03.2004 р. державним
нотаріусом Миколаївської
держнотконтори за №668 та видано витяг
про реєстрацію права власності
ЯАА№661849.

Матеріали справи свідчать також про те,
що Постановою Президії ради федерації
незалежних профспілок України №П-11-1
від 22.11.1991 р. "Про створення
Акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" було вирішено
створити зазначене товариство на базі
санаторно-курортних закладів,
підприємств, обєднань та установ
профспілок України за пайовим внеском
Фонду соціального страхування України.
Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" є
правонаступником закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців станом на
19.12.2011 р. Дана обставина не
заперечувалась сторонами, хоча статут
на вимогу суду наданий не був.

Виконавчий комітет Роздільської
селищної ради не наділений статусом
юридичної особи, у той час як юридичною
особою є сама Роздільська селищна рада,
що підтверджується спеціальними
витягами з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців станом на 07.02.2012 р.

У відповідності до Переліку
лікувально-оздоровчих організацій,
установ і підприємств, які за станом на
24.08.91 р. знаходились у віданні Федерації
незалежних профспілок України
(колишньої Укрпрофради) значиться
санаторій "Розділ" у смт. Старий Розділ
Миколаївського району Львівської
області. Санаторій "Роздол" є філією ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", що
підтверджується Положенням про філію,
затвердженим зборами ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця" від 14.04.1998 р..
Згідно із п. 1.3. зазначеного Положення,
філія не є юридичною особою,
підпорядковується територіально
Прикарпатському відділенню АТ
"Укрпрофоздоровниця". На базі
Прикарпатського відділення АТ
"Укрпрофоздоровниця" було створено
Прикарпатське дочірнє підприємство
закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця". У відповідності
із п. 1.1. статуту Прикарпатського
дочірнього підприємства закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", зареєстрованого
01.03.2000 р., вказане підприємство створено
ЗАТ ЛОЗПУ "Укрпрофоздоровниця", що є
правонаступником Української
республіканської ради по управлінню
курортами профспілок. Підприємство є
правонаступником Прикарпатського
відділення ЗАТ "Укрпрофоздоровниця"
стосовно цивільно-правових відносин (п.
1.3.). Підприємство має право створювати
свої філії, що діють на підставі
положення про філію, що затверджується
підприємством. До філій підприємства
віднесено, зокрема, санаторій "Роздол"
(п. 1.4.). Рішенням №3/1 загальних зборів
ЗАТ ЛОЗПУ "Укрпрофоздоровниця",
оформленим протоколом №3 від 22.01.2003 р.
"Про зміни організаційно-правової
структури ЗАТ "Укрпрофоздоровниця",
вирішено, зокрема, ліквідувати
Прикарпатське дочірнє підприємство
закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", створивши
представництво ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця" в Прикарпатті (п.
п. 6.4., 7.6.).

Відповідно до Постанови Ради
Міністрів УРСР №606 від 23.04.1960р. "Про
передачу профспілкам санаторіїв і
будинків відпочинку Міністерства
охорони здоров'я УРСР", було зобов'язано
вказане Міністерство передати до 01.05.1960
р. у відання профспілкових органів
курортних установ санаторіїв, будинків
відпочинку та інших підприємств і
організацій безоплатно з усім
обладнанням та іншим майном. До
Переліку санаторіїв, будинків
відпочинку і пансіонатів, що
передаються Українській
республіканській Раді профспілок
Міністерством охорони здоров'я УРСР
(додатку №1 до вказаної постанови),
увійшов, зокрема, санаторій "Роздол" в
смт. Роздол.

При цьому, на думку прокурора, це не
впливало на статус майна санаторію як
державної власності, оскільки Законом
України "Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України" від
10.09.1991 р. ст. 1 встановлено, що майно та
фінансові ресурси підприємств,
установ, організацій та інших об'єктів
союзного підпорядкування,
розташованих на території України, є
державною власністю України.

Постановою Верховної Ради УРСР "Про
захист суверенних прав Української
РСР" було введено мораторій на будь-які
зміни форми власності і власника
державного майна. Постановою Верховної
Ради України від 04.02.1994 р. "Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР"
тимчасово, до законодавчого визначення
суб'єктів права власності майна таких
організацій, розташованого на
території України, зазначене майно є
загальнодержавною власністю. Однак,
посилання прокурора на ці норми не
заслуговує на увагу враховуючи, що
Постановою Верховної Ради України від
07.07.1992р. "Про тлумачення Постанови
Верховної Ради УРСР від 29.11.1990 року "Про
захист суверенних прав власності
Української РСР", дія мораторію на
заміну форм власності на державне
майно поширюється лише на ті випадки,
коли були наявними обидві умови:
ініціатива і участь органів державного
управління.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції про те, що,
вказані норми не стосуються даного
випадку, оскільки передача спірного
майна до статутного фонду ЗАТ ЛОЗУ
"Укрпрофоздоровниця" відбулась без
ініціативи та участі державних
органів, а законодавство, яке
регулювало відповідні відносини на час
їх існування не надавало підстав
ототожнювати термін «відання» із
терміном «повне господарське відання»,
який з'явився в законодавстві пізніше.
При цьому слід зазначити, що
застосування терміну «передати у
відання» в тексті Постанови Ради
Міністрів УРСР №606 від 23.04.1960р. означало
перехід усіх прав щодо такого майна від
Міністерства до відповідного
профспілкового органу.

Таким чином, на підставі акту від 24.01.1992
р. приймання-передачі майна Федерації
незалежних профспілок України у
відповідності із постановою президії
Ради федерації незалежних профспілок
України від 22.11.1991 р. №П-ІІ-І "Про
створення Акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", Федерація
незалежних профспілок України
передала у власність акціонерному
товариству лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" майно
територіальних санаторно-курортних
закладів станом на 01.01.1992р., у т.ч.
санаторій "Роздол". Зазначений акт
сторонами не оскаржувався, недійсним
не визнавався.

При цьому, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що прокурором не
доведено тотожності майна, яке на його
думку, належало державі та майна,
витребувати яке він просить у позовній
заяві, у зв'язку з визнанням недійсною
підстави, з якої 01.01.1992 р. певне майно
було передано саме у власність
Акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", зважаючи на
наступне. Згідно Переліку об'єктів
нерухомості філії Прикарпатського
дочірнього підприємства ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" санаторію "Розділ"
станом на 01.04.2001 р., за вказаним
санаторієм були закріплені лише літні
спальні корпуси (1981 р. будівництва),
бесідка сторожова (1880 рік будівництва),
клуб (1968 рік будівництва), головний
корпус №1 (1703 рік будівництва), корпус
№2 (1975 рік будівництва), будівлі
допоміжного господарства (1703 рік
будівництва). Натомість оскаржуваним
рішенням виконавчого комітету
Роздільської селищної ради №37 від
29.05.2001 р. "Про оформлення права
власності на санаторій "Розділ" було
вирішено оформити право власності на
будівлі санаторію "Роздол" в кількості
20 штук. При цьому, доказів наявності у
власності держави та передачі
правопопередникам відповідача - 1
станом на 1960 р. спірного майна у
вказаній у позовній заяві кількості,
суду не надано, як і доказів збереження
зазначених об'єктів та будівництва
решти об'єктів санаторію за рахунок
державних капіталовкладень.

Підсумовуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що прокурором належними та
допустими доказами не доведено
належності спірного майна державі, а
отже і не доведено неправомірності дій
виконавчого комітету Роздільської
селищної ради щодо прийняття
оскаржуваного рішення №37 від 29.05.2001р.
про оформлення права власності на
нерухоме майно по вул. Грушевського, 33 у
смт. Розділ за Прикарпатським ДП ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця", у зв'язку з чим,
відсутні підстави для задоволення
позову в цій частині. При цьому, інших
підстав нечинності такого рішення
прокурор та позивач суду не заявляли.

Вимоги прокурора про визнання за
державою права власності, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
витребування майна з володіння ТОВ
«Мережа відпочинку» також правомірно
відхилені судом першої інстанції, так
як ТОВ «Мережа відпочинку є
добросовісним набувачем будівель
санаторію «Роздол», від якого майно не
може бути витребувано. При цьому суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.03.2004 р. між закритим акціонерним
товариством лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (продавець) та
ТзОВ "Мережа відпочинку" (покупець) був
укладений оскаржуваний договір
купівлі-продажу №4610119/2004-6 за яким
продавець продав, а покупець придбав
основні нерухомі засоби цілісного
майнового комплексу -будівлі
колишнього санаторію "Роздол" в
кількості 20 шт. у смт. Роздол, вул.
Грушевського. 33. Об'єкт складається з не
житлових будівель: цегляного головного
корпусу площею 3144,5 кв.м. (А-2), цегляного
лікувального корпусу площею 749,8 кв.м.
(Б-2), клубу з цегли, каркасу,
залізобетону площею 1306,7 кв.м. (В-2),
спального будинку з дерев'яних щитів
площею 82,4 кв.м. (Є*), спального будинку з
дерев'яних щитів площею 79 кв.м. (Є**),
спального будинку з дерев'яних щитів
площею 82,4 кв.м. (Є***), спального будинку з
дерев'яних щитів площею 79 кв.м. (Є****),
спального будинку з дерев'яних щитів
площею 191,3 кв.м. (Є*****), цегляного
продуктового складу площею 79,6 кв.м. (М),
цегляної майстерні площею 89,5 кв.м. (Н),
цегляної котельні площею 190,1 кв.м. (П),
цегляного гаражу площею 104,4 кв.м. (Р),
цегляного господарського корпусу
площею 268,8 кв.м. (С), цегляного гаражу
площею 70 кв.м. (Т), цегляної пральні
площею 204,54 кв.м. (Ш), бетонного
каналізаційного відстійнику площею 41,6
кв.м. (Г), бетонного каналізаційного
відстійнику (Д), бетонного
каналізаційного відстійнику
(хлораторний) (Ж).

Згідно ст. ст. 203, 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього кодексу, зокрема, зміст правочину
не може суперечити цьому кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Однак, належних
доказів підставності даної позовної
вимоги суду надано не було.

При цьому, згідно Договору
купівлі-продажу від 10.03.2004 року ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
України «Укрпрофоздоровниця» продало
будівлі санаторію «Роздол» ТзОВ
«Мережа відпочинку». На час придбання
будівель ТзОВ «Мережа відпочинку»,
право власності на них було у
встановленому законом порядку
зареєстровано за продавцем - ЗАТ
«Укрпрофоздоровниця», а тому ТзОВ
«Мережа відпочинку» не знало і не могло
знати про те що продавець не мав права
його відчужувати, а отже є
добросовісними набувачем майна.

Відповідно до статті 338 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:

було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;

вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Як вбачається з обставин справи,
будівлі санаторію «Роздол» вибули у 1960
році з володіння держави в особі
Міністерства охорони здоров'я УРСР з її
волі - на підставі Постанов
уповноважених державних органів - Ради
міністрів УРСР від 23.04.1960 р. № 606 та Ради
Міністрів СРСР від 10.03.1960 р. № 335.

Так само будівлі санаторію «Роздол»
переходили у володіння спочатку ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
України «Укрпрофоздоровниця», а тепер
у володіння ТзОВ «Мережа відпочинку» з
волі попередніх володільців.

Таким чином, відповідно до положень
статті 388 ЦК України спірні будівлі
санаторію «Роздол» не можуть бути
витребувані державою у ТзОВ «Мережа
відпочинку» оскільки вибули з
володіння держави за її волею ще у 1960
році.

Як роз'яснив Верховний суд України у п.
10 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Оскільки ТзОВ «Мережа відпочинку» є
добросовісним набувачем будівель
санаторію «Роздол», будівлі вибули з
володіння держави за її волею, то
відповідно до положень статті 388 ЦК
України це майно не може бути
витребуване у ТзОВ «Мережа
відпочинку», яке набуло право
власності на спірні будівлі відповідно
до статті 330 ЦК України.

Вимоги прокурора щодо зобов'язання
Стрийського державного комунального
міжрайонного бюро технічної
інвентаризації скасувати проведену
23.03.2004 р. реєстрацію за ТзОВ "Мережа
відпочинку" права власності на об'єкти
нерухомості санаторію "Роздол"
загальною площею 3144,5 кв.м. в смт. Роздол,
вул. Грушевського, 33 також правомірно
відхилені судом першої інстанції, так
як а ні прокурором, а ні позивачем не
доведено, що Стрийським державним
комунальним міжрайонним бюро
технічної інвентаризації порушено
права позивача чи недотримано порядку
здійснення такої реєстрації.

Щодо вимог прокурора про визнання
недійсним свідоцтво від 29.05.2001 р. про
право власності на будівлі санаторію
"Розділ" серії АА № 007392 в кількості 20
шт., то суд першої інстанції правомірно
припинив провадження у справі в цій
частині вимог, на підставі п.1-1 ст.80 ГПК
України, так як згідно із п. 9 листа
Вищого арбітражного суду України №01-8/98
від 31.01.2001 р. "Про деякі приписи
законодавства, яке регулює питання,
пов'язані із здійсненням права
власності та його захистом", самі лише
свідоцтва про право власності на
певний об'єкт майна не є
правовстановлювальними документами.
Зазначені свідоцтва не можуть
виступати і предметом спору: таким може
бути лише правовстановлювальний
документ, на підставі якого видано
свідоцтво, а у відповідних випадках -
також акт про державну реєстрацію
права власності на об'єкт нерухомого
майна.

Щодо заявленої відповідачем-2 заяви про
застосування строків позовної
давності, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що прокурором
було заявлено позов за межами строку
позовної давності. При цьому суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що ст. 261 ЦК
України, пов'язує початок перебігу
строку позовної давності з виникненням
права на позов саме у особи, право якої
порушено, тобто в даному випадку - у
Фонду державного майна України, а не у
прокурора, який є самостійним
учасником судового процесу.

Доводи прокурора, викладені ним в
апеляційній скарзі спростовуються
викладеним вище аналізом обставин
справи і чинного законодавства, а тому
колегією суддів відхилені через їх
безпідставність.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 22.03.2012 року у
справі №5015/7077/11 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Миколаївського
міжрайонного прокурора Львівської
області залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 04.03.2014р.