ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 року
Справа № 904/7620/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А.
(доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Тищик І.В.

секретар судового засідання: Гаврилов
О.М.

представники сторін:

від відповідача: Добровольський О.В.,
представник, довіреність №101 від 14.01.14;

представник позивача в судове
засідання не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 05.11.2013
року у справі № 904/7620/13

за позовом державного підприємства
"Виробниче об'єднання "Південний
машинобудівний завод ім. О.М. Макарова",
м. Дніпропетровськ

до відповідача комунального
підприємства "Транспортування
покупної теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 1 468 476 грн. 18 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 05.11.2013
року у справі № 904/7620/13 (суддя -
Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено
частково.

Стягнуто з комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради на користь державного
підприємства "Виробниче об'єднання
Південний машинобудівний завод ім. О.М.
Макарова" заборгованість у сумі 1 382 850,35
грн., пеню у сумі 69 340,69 грн., 3% річних у
сумі 13 094,83 грн., втрати від інфляції у
сумі 1 382,86 грн., витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 29 333,37
грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№ 135 від 01.07.2010 року в частині
своєчасної та повної оплати послуг з
виробництва теплової енергії у вигляді
гарячої води за березень та квітень 2013
року, порушення ним вимог ст.ст. 525, 526, 530
Цивільного кодексу України, наявністю
заборгованості в розмірі 1 382 850,35 грн.,
правом позивача на стягнення пені
відповідно до п.7.4.2 договору та 3%
річних і інфляційних згідно ст.625
Цивільного кодексу України.

19.11.2013 року на виконання рішення видано
наказ.

Не погодившись з даним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу в
якій зазначає на порушення судом норм
процесуального права. Просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області в частині
стягнення пені. Зазначає на
помилковість в розрахунку пені та
інфляційних втрат.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
спростовує доводи апелянта, просить
залишити оскаржуване рішення без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
заслухавши пояснення представників
сторін ( з врахуванням попереднього
судового засідання), колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, рішення
слід змінити, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
між комунальним підприємством
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради (замовник) та державним
підприємством "Виробниче об'єднання
Південний машинобудівний завод ім. О.М.
Макарова" (виконавець) 01 липня 2010 року
був укладений договір № 135 про надання
послуг (а.с.11-27).

Згідно умов договору відповідач
зобов'язується прийняти та оплатити
послуги позивача з виробництва
теплової енергії у вигляді гарячої
води, хімічно очищеної води для
заповнення і понаднормативного
підживлення теплових мереж, доставки і
підтримання необхідного тиску та
циркуляції теплоносія в системі
опалення (п.1.1 договору).

На виконання умов договору позивач
надав відповідачу послуги з
виробництва теплової енергії у вигляді
гарячої води, про що складені акти: від
31.03.2013 року на суму 4 721 365,28 грн. (а.с. 30),
від 30.04.2013 року на суму 1 044 654,34 грн. (а.с.
29), всього за вказаний період на суму 5 766
019,62 грн.

На підставі актів відповідачу були
виставлені рахунки: № 320002 від 31.03.2013
року за березень на суму 4 721 365,28 грн. та
№ 320003 від 30.04.2013 року за квітень 2013 року
на суму 1 044 654,34 грн. (а.с. 28).

Зазначені рахунки відповідач сплатив
частково, не сплаченою є сума 1 382 850,35
грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення передбачено ст. 526
Цивільного кодексу України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Є доведеним факт порушення
відповідачем умов договору в частині
своєчасної та повної оплати наданих
послуг за березень та квітень 2013 року.
Тому висновок оскаржуваного рішення
про стягнення заборгованості законний
та обґрунтований.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Пунктом 7.4.2 договору сторони
передбачили, що за несплату або
несвоєчасну оплату теплової енергії у
строки, зазначені у п.п. 3.6, 3.7 цього
договору (кінцевий розрахунок замовник
здійснює після підписання актів
приймання-передачі до 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим), замовник
несе відповідальність у вигляді пені у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожен
день прострочки платежу, яка діяла на
період, за який сплачується пеня.

Суд першої інстанції правомірно
зазначив, що позивач допустив помилку в
розрахунку пені (щодо визначення
періоду прострочки виконання
зобов'язання), а належний до стягнення
розмір пені є невеликим порівняно із
заборгованістю за надані послуги, тому
підстав для зменшення пені не має.

Доводи апелянта про відсутність його
вини у виникненні заборгованості, про
сплату значної частини заборгованості,
що, на його думку, є підставою для
звільнення від сплати штрафних санкцій
взагалі, колегія суддів вважає
безпідставними.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зменшити розмір штрафних санкцій
(пені).

Передбачені даною нормою права
підстави для зменшення розміру
штрафних санкцій ( ступінь виконання
боржником зобов'язання, майновий стан
сторін), які беруть участь в
зобов'язанні, інші інтереси сторін,
оцінено господарським судом
відповідно до наявних у справі доказів.

Щодо розміру інфляційних втрат та 3%
річних необхідно зазначити наступне:

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Між тим, при розрахунку інфляційних
втрат позивач взяв вибірковий період, з
квітня 2013 року по червень 2013 року, хоча
до суду з позовом звернувся 01.10.2013 року.

Відповідно до розділу 3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013 року " Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" в
розрахунок інфляційних втрат мають
включатися і періоди часу, в яких
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

За весь період прострочення виконання
відповідачем зобов'язання інфляційні
втрати відсутні, тому в цій частині
позову слід відмовити.

Щодо розміру 3% річних, вказана сума
стягнута правомірно.

Враховуючи помилковість рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
вимог позивача про стягнення
інфляційних втрат в розмірі 1 382,86 грн.,
рішення слід змінити, що не впливає на
розподіл судових витрат по першій
інстанції відповідно до ст.49 ГПК
України.

Оскільки апеляційна скарга задоволена
частково, відповідно до ст.49 ГПК
України на користь апелянта з позивача
слід стягнути витрати зі сплати
судового збору в розмірі 860,25 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 05.11.2013
року у справі № 904/7620/13 змінити.

Абзац другий резолютивної частини
рішення викласти в наступній редакції:

"Стягнути з комунального
підприємства "Транспортування
покупної теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради (49089, м.
Дніпропетровськ, вул. О.М. Макарова, 32,
ідентифікаційний код 32560611) на користь
державного підприємства "Виробниче
об'єднання Південний машинобудівний
завод ім. О.М. Макарова" (49047, м.
Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 1,
ідентифікаційний код 14308368)
заборгованість у сумі 1 382 850,35 грн., пеню
у сумі 69 340,69 грн., 3% річних у сумі 13 094,83
грн., витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору у розмірі 29 333,37 грн., про
що видати наказ".

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Наказ господарського суду
Дніпропетровської області від 19.11.2013
року визнати таким, що не підлягає
виконанню в частині стягнення з
комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради) на користь державного
підприємства "Виробниче об'єднання
Південний машинобудівний завод ім. О.М.
Макарова" втрат від інфляції в сумі 1
382,86 грн.

Стягнути з державного підприємства
"Виробниче об'єднання Південний
машинобудівний завод ім. О.М. Макарова"
(49047, м. Дніпропетровськ, вул.
Криворізька, 1, ідентифікаційний код
14308368) на користь комунального
підприємства "Транспортування
покупної теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради (49089, м.
Дніпропетровськ, вул. О.М. Макарова, 32,
ідентифікаційний код 32560611) витрати по
сплаті судового збору в розмірі 860 грн.
25 коп.

Виконання постанови доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя:
Т.А. Верхогляд

Суддя:
Л.М. Білецька

Суддя:
І.В. Тищик

Підписано в повному обсязі 05.05.2013 року.