ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.
Справа № 907/344/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Михалюк О.В.

суддів
Орищин Г.В.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 13.12.2013р.

у справі № 907/344/13

за позовом Прокурора м.Ужгорода в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Закарпатській області, м.Ужгород

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Державний вищий
навчальний заклад «Ужгородський
національний університет», м.Ужгород

про звільнення незаконно займаного
приміщення та стягнення неустойки в
сумі 10 896,31 грн.,

з участю представників :

від скаржника - ОСОБА_3

від позивача - Дутка Ю.І.

від прокуратури - Макогон Ю.І.

В ході судового засідання сторонам
права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК
України роз"яснені, заперечень щодо
складу суду не поступало.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 13.12.2013р. у
справі № 907/344/13 (суддя Русняк В.С.)
задоволено позов прокурора м.Ужгорода
в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Закарпатській області, м.Ужгород,
зобов»язано фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2, м.Ужгород звільнити та передати
вбудовані приміщення площею 59,3 кв.м. за
договором оренди № 272-06/06-05 від 29.12.2006р.,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1
балансоутримувачу - Державному вищому
навчальному закладу «Ужгородський
національний університет» за актом
приймання-передачі, стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Закарпатській області неустойку за
договором оренди № 272-06/06-05 від 29.12.2006р. в
сумі 10896,31 грн. та стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 в доход
державного бюджету 1720,50 грн. судового
збору.

Не погоджуючись з даним рішенням
відповідач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 подав до Львівського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати згадане рішення,
посилаючись, зокрема, на те, що воно є
незаконне, винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
в порушення статті 43 ГПК України
господарський суд не вжив заходів,
спрямованих на всебічне, повне і
об»єктивне встановлення всіх обставин
справи, оскільки суд першої інстанції
дійшов хибного висновку про припинення
дії орендних правовідносин, у зв»язку з
повідомленням відповідача щодо
звільнення займаного приміщення
протягом одного місяця після
закінчення дії договору оренди
посилаючись на листи від 20.08.2012р.,
28.08.2012р., 12.12.2012р. та 28.12.2012р., так як за
твердженням відповідача жодних листів
він не отримував. Окрім того, скаржник,
покликаючись на абз.27 п.2 Правил надання
послуг поштового зв»язку, зазначає, що
розрахунковий документ, виданий
поштовим відділенням, є доказом
надання (оплати) послуг поштового
зв»язку, однак він не дає можливості
суду перевірити вміст поштового
відправлення і не містись повної
адреси одержувача.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на
його думку підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

29 грудня 2006 року між регіональним
відділенням Фонду державного майна по
Закарпатській області (надалі
Орендодавець) та приватним підприємцем
ОСОБА_2, що діє на підставі Свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця №005347 від 07.02.1997
(надалі - Орендар), було укладено
Договір оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності №
272-06/06- 05.

Відповідно до п.1.1. Договору
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне
користування: вбудовані приміщення,
площею 59,3 кв.м., вартість яких визначена
згідно звіту про оцінку станом на 31
серпня 2006 р. в сумі 142 200 ( сто сорок дві
тисячі двісті гривень) грн., розміщених
за адресою: АДРЕСА_1, що знаходяться на
балансі Ужгородського національного
університету. Майно передається в
оренду з метою використання:
розміщення кафе, в якому не
здійснюється продаж товарів
підакцизної групи (п.1.2. Договору).

Розділом 2 Договору передбачено, що
Орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, указаний
у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього Договору та
акта приймання-передачі майна.
Передача майна в оренду не тягне за
собою виникнення в Орендаря права
власності на це Майно. Власником Майна
залишається держава, а Орендар
користується ним протягом строку
оренди. Передача Майна в оренду
здійснюється за вартістю, визначеною
на підставі незалежної оцінки. У разі
припинення цього Договору Майно
негайно повертається Орендарем
Балансоутримувачу. Орендар повертає
Майно Балансоутримувачу аналогічно
порядку, встановленому при передачі
Майна Орендарю за цим Договором. Майно
вважається поверненим
Балансоутримувачу з моменту
підписання сторонами акта
приймання-передачі. У разі
неповернення Орендарем Майна, у строки
передбачені цим Договором, він сплачує
неустойку у розмірі подвійної плати за
користування майном за час
прострочення до моменту підписання
Акту приймання-передачі. Обов'язок по
складанню акта приймання-передачі
покладається на сторону, яка передає
Майно іншій стороні Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
затвердженої Постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі
змінами та - сповненнями), і становить
без ПДВ за базовий місяць оренди
листопад 2006 р. 1009,96 одна тисяча дев'ять
гривень 96 коп.) грн. Нарахування ПДВ на
суму орендної плати здійснюється у
порядку, .визначеному чинним
законодавством. Орендна плата за 3 дні
першого місяця оренди - грудня 2006 р.
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць
листопад 2006р. на індекс інфляції
грудень - 2006 року/З 1 х 3 дні (п. 3.1.2.
Договору). Орендна плата за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригував орендної плати за попередній
місяць на індекс інфляції за наступний
місяць. (п. 3.2 Договору). Орендар сплачує
орендну плату таким чином: 50 % орендної
плати перерахоі на розрахунковий
рахунок Балансоутримувача, та 50 %
орендної плати до державні бюджету на
рахунок державного казначейства,
щомісяця, не пізніше 10 числа наступні
за звітним (п. 3.3. Договору). Орендар
зобов'язаний не пізніше 12 числа
наступного місяця надавати
Орендодавцю копію платіжного
доручення про сплату орендної плати в
державний бюджет.

Згідно предмету вказаного вище
договору позивач передав, а відповідач
прийняв в строкове, платне
користування вбудовані приміщення,
площею 59,3 кв.м., розташованих за
адресою: АДРЕСА_1.

Факт передачі підтверджується актом
прийому-передачі до Договору оренди №
272-06/06-05 від 29 грудня 2006 року (акт
прийому-передачі додається).

Балансоутримувачем вказаного майна
згідно рішення №76 від 26.03.1986 "Про
передачу на баланс колишніх приміщень
видавництва "Радянське Закарпаття", є
Державний вищий навчальний заклад
"Ужгородський національний
університет" (надалі - Третя особа, ДВНЗ
"УжНУ"). Факт передачі підтверджується
актом прийому-передачі від 17.04.1986.

Слід зазначити, що предмет договору
оренди знаходиться в оперативному
управлінні Державного вищого
навчального заклад "Ужгородський
національний університет".

Згідно п. 10.1 Договору оренди № 272-06/06-05
від 29.12.2006 дану угоду укладено строком
на 364 дні, починаючи з 29 грудня 2006 по 27
грудня 2007 включно.

У подальшому орендні правовідносини
продовжувались за наступними,
додатково укладеними, договорами про
продовження дії договору оренди:

- Додатковим договором від 09.01.2008 -
на період з 28грудня 2007 по 26 грудня 2008;

- Додатковим договором від 23.12.2009 -
на період з 27 грудня 2008 по 25 грудня 2009;

- Додатковим договором від 14.12.2009 -
на період з 26 грудня 2009 по 24 грудня 2010;

- Додатковим договором від 30.12.2010 -
на період з 25 грудня 2010 по 24 грудня 2012.

Враховуючи п. 1 Додаткового договору
від 30.12.2010р., кінцевою датою дії даного
договору є 24 грудня 2012 року.

Відповідно до п. 10.8 Договору оренди
чинність цього договору припиняється,
зокрема, внаслідок закінчення строку,
на який його було укладено.

Відповідно до п. 10.6 вказаного Договору
оренди в редакції згідно Додаткового
договору від 14.12.2009 у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
цього договору або зміну його умов
після закінчення строку його чинності
протягом одного місяця, договір
вважається продовженим на той самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Згідно ч. З ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" Міністерство освіти і науки,
молоді та спорту України як орган
управління майном, листом від 20.08.2012 №
1/1 1-13452 повідомило орендодавця про те,
що заперечує проти продовження терміну
дії вказаного договору оренди,
оскільки зазначені площі
балансоутримувач (Ужгородський
національний університет) планує
використовувати за цільовим
призначенням, про що регіональне
відділення повідомило орендаря
листами від 28.08.2012 № 11-06-02736 та від 12.12.2012
№ 16-06-04095.

Судом встановлено, що листами № 11-06-02736
від 28.08.2012р., № 16-06-04095 від 12.12.2012р.,
позивач повідомив відповідача про
закінчення терміну дії договору та
запропонував підготувати майно для
зворотної передачі. Стосовно
надіслання Регіональним відділенням
Фонду Державного майна України по
Закарпатській області відповідачу
вищезазначених листів, останнім не
спростовано.

При цьому законодавчо не встановлений
початок перебігу строку для надіслання
заяви однією із сторін про припинення
або зміну умов договору. Має значення
лише те, чи збіг встановлений місячний
термін для заяви однієї із сторін про
припинення або зміну договору оренди
після закінчення терміну дії такого
договору, оскільки саме із його
закінченням пов'язане продовження
договору оренди на той самий термін і
на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

У додатково поданих письмових
поясненнях відповідач зазначає, що
жодних листів від 28.12.2012р. про
звільнення приміщення не отримував.
Крім того, вказує та не, що позивачем не
надано доказів надіслання відповідачу
за період з 24.12.2012р. по 24.01.2013 письмової
вимоги щодо звільнення приміщення.

Однак, як свідчать матеріали справи,
Регіональним відділенням Фонду
Державного майна України по
Закарпатській надіслано на адресу
відповідача лист № 11-06-04291 від 28.12.2012р.,
яким повторно запропоновано
відповідачу звільнити займані
приміщення та передати їх по акту
приймання-передавання
балансоутримувачу (а.с. 28). В
підтвердження надіслання вказаного
документу в матеріалах справи наявна
належним чином завірена копія витягу з
журналу вихідної кореспонденції,
оригінал вказаного журналу оглянуто
судом в судовому засіданні (а.с. 104-105).

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" у разі розірвання
договору оренди, закінчення строку
його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Частиною 1 статті 785 ЦК України
встановлено, що у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Обов'язок орендаря повернути майно
орендодавцеві за актом
приймання-передачі в разі закінчення
дії договору передбачений і пунктом 2.5
договору оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності,
відповідно до умов якого Орендар несе
обов'язок повернути майно
Балансоутримувачу .

Виходячи з наведеного, з урахуванням
правомірності доводів позивача щодо
припинення дії договору оренди №
272-06/06-05 від 29.12.2006р. індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності, суд
дійшов вірного висновку, що вимога
позивача про зобов'язання відповідача
звільнити та передати орендовані
приміщення площею 59,3 кв.м.
балансоутримувачу згідно акту
приймання-передачі підлягає до
задоволення.

Крім того, відповідно до пункту 2.4
Договору майно вважається повернутим
балансоутримувачу з моменту
підписання сторонами акта
приймання-передачі.

Відповідно до п.2.5 вказаного договору
оренди обов'язок по складанню акта
приймання-передачі покладається на
сторону, яка передає майно іншій
стороні договору.

Позивач неодноразово звертався до ПП
ОСОБА_2 з листами про необхідність
повернення майна балансоутримувачу у
зв'язку з припиненням дії договору.

Однак, на час подання даної позовної
заяви - відповідачем у встановленому
порядку майно не повернуто.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
об'єкт оренди на умовах, зазначених у
договорі оренди.

Ч.ч. І, 2 ст. 785 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Строк дії договору закінчився 24.12.2012р.
Однак, відповідачем у встановленому
порядку майно не повернуто.

За порушення виконання зобов'язань
щодо повернення майна позивачем
нараховано відповідачу - ПП ОСОБА_2
неустойку у розмірі подвійної орендної
плати за період з 25.12.2012р. по 20.11.2013р., що
складає 20200,20 грн.

У зв'язку з частковою сплатою
відповідачем неустойки у розмірі
9303,89грн., позивач просить стягнути з
відповідача 10 896,31грн. неустойки.

Таким чином, оскільки орендар не
виконав встановленого обов'язку щодо
повернення орендованого приміщення, то
відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу
України та абз. 4 п. 2.4. Договору оренди,
відповідач повинен сплатити неустойку
у розмірі подвійної плати за
користування орендованим приміщенням
за час прострочення з 25.12.2012р. по
20.11.2012р., що становить 10 896,31грн.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, доводи скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним судом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного та відповідно
до вимог ст.ст.91,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Закарпатської області від 13.12.2013р. у
справі № 907/344/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Повний текст постанови складено « 18»
березня 2014р.

Головуючий суддя
Михалюк О.В.

суддя
Орищин Г.В.

суддя
Мельник Г.І.