ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р.Справа № 922/58/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання
Дородіної І.А.

розглянувши справу

за позовом Іноземне підприємство
"Малахіт", м. Харків до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промдизайн", м.Харків про стягнення
88879,00 грн. за участю представників
сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Іноземне підприємство "МАЛАХІТ"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій просить стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПРОМДИЗАЙН" збитки у вигляді вартості
не повернутого майна на підставі
наказу Господарського суду
Харківської області від 27.04.2011 року по
справі № 62/211-10 у розмірі 88879,00 грн.
Витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827,00 грн. позивач просить
покласти на відповідача.

У судове засідання 05 березня 2014 року
позивач свого представника не
направив.

Відповідач у судове засідання 05
березня 2014 року не з'явився, в
матеріалах справи відсутні докази
належного повідомлення відповідача
про час та місце судового засідання.

Відповідно до відомостей у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
місцезнаходження юридичної особи
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промдизайн" (
відповідача) - 61052, Харківська обл., м.
Харків, вул. Енгельса, 29-А. Саме на
вказану адресу судом були надіслані
всі процесуальні документи, які були
повернуті до суду з поміткою пошти
"Повернення за спливом строку
зберігання".

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Розглянувши матеріали справи,
повно та всебічно дослідивши обставини
та докази на їх підтвердження, судом
встановлено наступне.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 28.09.2010 року по
справі № 62/211-10, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 24.11.2010 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 16.02.2011 року, первісний позов
задоволено повністю, стягнуто з
Іноземного підприємства "Малахіт" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промдизайн" 25716,19 грн.
боргу по орендній платі, 16794,09 грн. боргу
по експлуатаційним та комунальним
витратам, 75924,00 грн. компенсації за
дострокове розірвання договору оренди,
1184,34 грн. держмита та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Зустрічний позов
задоволено частково. Витребувано з
незаконного володіння Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промдизайн" майно, належне Іноземному
підприємству "Малахіт", відповідно до
акту прийому-передачі до договору
оренди обладнання №117/08/10 від 30.12.09р., а
саме: 1. Зовнішний блок Daikin ARX 20 E2V1B,
Інвентарний номер 486, вартістю
1451,71 грн.; 2. Зовнішний блок Daikin ARX 20 E2V1B,
Інвентарний номер 745, вартістю
1451,71 грн.; 3. Зовнішний блок Daikin ARX 20 E2V1B,
Інвентарний номер 769, вартістю
1451,71 грн.; 4. Зовнішний блок Daikin R 35 CV1A,
Інвентарний номер 462, вартістю
1451,71 грн.; 5. Зовнішний блок Daikin R 35 CV1A,
Інвентарний номер 592, вартістю
1392.99 грн.; 6. Зовнішний блок Daikin R 35 CV1A,
Інвентарний номер 622, вартістю
1392.99 грн.; 7. Зовнішний блок Daikin R 35 CV1A,
Інвентарний номер 684, вартістю
1451.71 грн.; 8. Зовнішний блок Daikin R 60 CV1A,
Інвентарний номер 493, вартістю
1451.71 грн.; 9. Зовнішний блок Daikin R 60 CV1A,
Інвентарний номер 646, вартістю
1809.40 грн.; 10. Зовнішний блок Daikin R 60 CV1A,
Інвентарний номер 660, вартістю
1809.40 грн.; 11. Зовнішний блок Daikin RKS 71 FV1B,
Інвентарний номер 530, вартістю
5985.40 грн.; 12. Зовнішний блок Daikin RKS 71 FV1B,
Інвентарний номер 547, вартістю
5985.40 грн.; 13. Зовнішний блок Daikin RKS 71 FV1B,
Інвентарний номер 707, вартістю
5985.40 грн.; 14. Зовнішний блок Daikin RR 1000 B8W1B,
Інвентарний номер 561, вартістю
8505.69 грн.; 15. Зовнішний блок Daikin RR 1000 B8W1B,
Інвентарний номер 820, вартістю
5316.02 грн.; 16. Зовнішний блок Daikin RR 1000 B8W1B,
Інвентарний номер 851, вартістю
5316.02 грн.; 17. Зовнішний блок Daikin RX 20 E2V1B,
Інвентарний номер 783, вартістю
1451.71 грн.; 18. Зовнішний блок Daikin RX 20 E2V1B,
Інвентарний номер 806, вартістю
1451.71 грн.; 19. Внутрішній блок Daikin FAQ 100BVV1B,
Інвентарний номер 554, вартістю
6661.08 грн.; 20. Внутрішній блок Daikin FAQ 100BVV1B,
Інвентарний номер 813, вартістю
4163.25 грн.; 21. Внутрішній блок Daikin FAQ 100BVV1B,
Інвентарний номер 844, вартістю
4163.25 грн.; 22. Внутрішній блок Daikin FT 35 CV1A8,
Інвентарний номер 455, вартістю 854.02
грн.; 23. Внутрішній блок Daikin FT 35 CV1A8,
Інвентарний номер 585, вартістю 938.50
грн.; 24. Внутрішній блок Daikin FT 35 CV1A8,
Інвентарний номер 677, вартістю 854.02
грн.; 25. Внутрішній блок Daikin FT 60 FVM,
Інвентарний номер 509, вартістю 854.02
грн.; 26. Внутрішній блок Daikin FT 60 FVM,
Інвентарний номер 615, вартістю 469.24
грн.; 27. Внутрішній блок Daikin FT 60 FVM,
Інвентарний номер 639, вартістю
1174.25 грн.; 28. Внутрішній блок Daikin FT 60 FVM,
Інвентарний номер 653, вартістю
1174.25 грн.; 29. Внутрішній блок Daikin FTKS 71 FV1B,
Інвентарний номер 516, вартістю
2247.00 грн.; 30. Внутрішній блок Daikin FTKS 71 FV1B,
Інвентарний номер 523, вартістю
2247.00 грн.; 31. Внутрішній блок Daikin FTKS 71 FV1B,
Інвентарний номер 691, вартістю
2247.00 грн.; 32. Внутрішній блок Daikin FTXS 20 CAVMB,
Інвентарний номер 479, вартістю 854.02
грн.; 33. Внутрішній блок Daikin FTXS 20 CAVMB,
Інвентарний номер 738, вартістю 854.02
грн.; 34. Внутрішній блок Daikin FTXS 20 CAVMB,
Інвентарний номер 752, вартістю 854.02
грн.; 35. Внутрішній блок Daikin FTXS 20 CAVMB,
Інвентарний номер 776, вартістю 854.02
грн.; 36. Внутрішній блок Daikin FTXS 20 CAVMB,
Інвентарний номер 790, вартістю 854.02
грн.

На виконання вказаного рішення,
зокрема в частині витребування
переліченого вище обладнання, 27.04.2011
року видано відповідний наказ.

16 травня 2011 року відповідно до ст. 24
Закону України "Про виконавче
провадження" державним виконавцем
Московського відділу ДВС України
Харківського МУЮ було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження про примусове виконання
рішення суду у даній справі.

Державним виконавцем було встановлено,
що 31.05.2011 року ТОВ "Промдизайн" рішення
суду не виконало, у зв'язку з чим
останньому було надано новий строк для
виконання рішення.

16 червня 2011 року постановою державного
виконавця було встановлено, що
виконати рішення суду без участі
боржника (ТОВ "Промдизайн") не можливо,
закінчено виконавче провадження на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону
України "Про виконавче провадження".

Одже, рішення суду з повернення майна
(обладнання) досі не виконано, що стало
підставою для позивача звернутися до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
останній просить стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю
"ПРОМДИЗАЙН" збитки у вигляді вартості
не повернутого майна на підставі
наказу Господарського суду
Харківської області від 27.04.2011 року по
справі № 62/211-10 у розмірі 88879,00 грн. в
позовній заяві позивач посилається на
те, що питання витребування майна із
незаконного володіння останнього
втратило для позивача інтерес,
оскільки відповідне майно протягом
тривалого часу використовувалось
третіми особами, що вплинуло на його
рівень амортизації, зносу та
ліквідності, у зв'язку з чим
підприємство понесло фактичні
матеріальні збитки.

Також, в обгрунтування своєї правової
позиції позивач посилається на п. 7.1.3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року N9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
звернення стягнення на кошти за
відсутності у боржника майна
здійснюється у випадку, коли стягувачу
присуджено майно, визначене родовими
ознаками. За відсутності індивідуально
визначеного майна, присудженого
позивачу (за результатами розгляду
віндикаційного позову), зміна способу
виконання рішення шляхом звернення на
кошти неможлива, оскільки в такому разі
захист порушеного права власника майна
повинен здійснюватися шляхом подання
позову про стягнення збитків у вигляді
вартості майна та доходів, які власник
міг би одержати за весь час володіння
таким майном.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним вище обставинам, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 611 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, відшкодування
збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є, зокрема, втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено,
що під збитками розуміються витрати,
зроблені управною стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Як вбачається з вищенаведених норм,
однією з основних підстав для
стягнення збитків є пошкодження або
втрата майна. Тобто, стягнення збитків
у вигляді вартості майна визначеного
індивідуальними ознаками можливо лише
за відсутності у відповідача
присудженого позивачеві майна в
натурі.

Однак, як свідчать матеріали справи,
всупереч ст.ст. 4-3, 33, 34, ГПК України,
заявником не доведено належними та
допустимими доказами неможливості
виконання рішення господарського суду
у даній справі, зокрема, не доведено
відсутності присудженого йому майна у
боржника.

Звертаючись до суду із позовною заявою
позивачем не надано інших доказів
(окрім постанови державного виконавця
від 16.06.2011 року про закінчення
виконавчого провадження), які б
свідчили про факт (засвідчений
державним виконавцем) відсутності у
ТОВ "Промдизайн" обладнання. Стосовно
наданої позивачем постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 16.06.2011 року суд також зазначає, що
нею лише встановлено, що виконати
рішення без участі боржника неможливо.

Слід звернути увагу, що рішення
господарського суду, яке набрало
законної сили, є обов'язковим на всій
території України і виконується у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Надана позивачем постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження від 16.06.2011 року не є
належним доказом неможливості
виконання рішення.

Відтак, беручи до уваги наведені
законодавчі положення, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 88879,00 грн.
збитків у вигляді вартості не
повернутого майна не підлягає
задоволенню, оскільки не доведена
позивачем належними та допустимими
доказами.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 11.03.2014 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/58/14