справи 32/5/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014
Справа № 908/247/14

за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
"РОСА" (72400, Запорізька область, сел.
Приазовське, вул. Кірова, 48)

відповідач Приазовської районної
державної адміністрації Запорізької
області (72400, Запорізька область, сел.
Приазовське, вул. Леніна, 31)

про визнання права постійного
користування земельною діяльністю

суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача не з'явився

Від відповідача Капінос С.Б.,
довіреність № 01-06/0353 від 08.04.2013 р.

30.01.2014 р. до господарського суду
Запорізької області звернулось
Приватне сільськогосподарське
підприємство "РОСА" з позовною заявою
до Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області про
визнання за приватним
сільськогосподарським підприємством
"РОСА" право постійного користування
земельною ділянкою площею 2,74 га,
засвідчене Державним актом на право
постійного користування землею І-ЗП №
001504, виданим Приазовською районною
радою Запорізької області 02 вересня 1999
року, зареєстрованим в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за № 76,
розташована згідно даних Технічного
звіту кадастрової зйомки земельної
ділянки, складеному приватним
підприємством "Геодезіст" 16 жовтня 2007 р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 31.01.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/247/14,
присвоєно номер провадження справи
32/5/14, судове засідання призначено на
19.02.2014 р., у сторін витребувані
документи і матеріали, необхідні для
вирішення спору.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
представників позивача та відповідача
розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК
України, було відкладено на 05.03.2014 р.

Представник позивача в судове
засідання 05.03.2013 р. не з'явився про
причини неявки суд не повідомив.

Позовні вимоги, викладені в позовній
заяві обґрунтовуються приписами ст.,
ст. 108, 181 Цивільного кодексу України,
ст., ст. 92, 141, 152 Земельного кодексу
України.

Представник відповідача позов не
визнав, вважає вимоги позивача
необґрунтованими і безпідставними, з
мотивів викладених у відзиві на
позовну заяву (відзив долучено до
матеріалів справи).

Представник відповідача в судовому
засіданні надав клопотання про
припинення провадження по справі №
908/247/14 на підставі п. 2 ч.1 ст. 80 ГПК
України, у зв'язку з тим що між тими
сторонами був розглянутий спір про той
же предмет спору і з тих же підстав та
прийнято рішення від 30.08.2008 р. по справі
№ 8/581/07, тому факти, встановлені
рішенням господарського суду від
30.08.2008 р. під час розгляду справи, не
доводяться знов при розгляді інших
спорів, в яких приймають участь ти ж
самі сторони.

Господарським судом Запорізької
області розглянуто спір та винесено
рішення від 17.01.2008 р. по справі № 8/581/07
про визнання за приватним
сільськогосподарським підприємством
"Роса" право постійного користування
земельною ділянкою площею 6 га до
прийняття спеціального Закону, що
регулює порядок перереєстрації права
постійного користування землею на
право оренди чи право власності. В
межах даної спір розглядається про
визнання за приватним
сільськогосподарським підприємством
"РОСА" право постійного користування
земельною ділянкою площею 2,74 га,
засвідчене Державним актом на право
постійного користування землею І-ЗП №
001504, виданим Приазовською районною
радою Запорізької області 02 вересня 1999
року, зареєстрованим в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за № 76,
розташована згідно даних Технічного
звіту кадастрової зйомки земельної
ділянки, складеному приватним
підприємством "Геодезіст" 16 жовтня 2007 р.
Таким чином, суд відмовляє в клопотанні
позивача про припинення провадження по
справі, на підставі п. 2 ст. 80 ГПК
України, оскільки вищезазначені справи
мають різні предмети спору.

За письмовим клопотанням представника
відповідача розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

В судовому засіданні 05.03.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено, на
підставі ст. 85 ГПК України, вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається,
що Державним актом на право постійного
користування землею серії І-ЗП № 001504
від 02.09.1999 р. посвідчено право
Колективного сільськогосподарського
підприємства ім. Кірова на постійне
користування земельною ділянкою
площею 6,00 гектарів для розміщення бази
відпочинку.

Державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування за № 76.

Рішенням загальних зборів членів КСП
"ім. Кірова", оформленим протоколом № 3
від 19.02.2000 р. Колективне
сільськогосподарське підприємство "ім.
Кірова" реорганізовано в Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Роса".

Приватне сільськогосподарське
підприємство "Роса" створене 17 березня
2000 року та відповідно п. 1.2. Статуту
підприємства є правонаступником
колективного сільськогосподарського
підприємства ім. Кірова.

Статтею 108 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі перетворення
(зміни організаційно-правової форми
юридичної особи) до нової юридичної
особи переходить усе майно, усі права
та обов'язки попередньої юридичної
особи.

Приватне сільськогосподарське
підприємство "Роса" вважає що його
право на земельну ділянку,
посвідчується вищезазначеним
державним актом. Просить визнати за ним
право постійного користування землею
ділянкою площею 2,74 га, засвідчене
Державним актом на право постійного
користування землею І-ЗП № 001504, виданим
Приазовською районною радою
Запорізької області 02 вересня 1999 року,
зареєстрованим в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за № 76,
розташована згідно даних Технічного
звіту кадастрової зйомки земельної
ділянки, складеному приватним
підприємством "Геодезіст" 16 жовтня 2007 р.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, оцінивши надані
письмові докази у їх сукупності,
вислухавши представника позивача у
судових засіданнях, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Приписами ст. 13 Конституції України
встановлено, що від імені Українського
народу права власника здійснюють
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування в межах,
визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", ст. 12
ЗК України розпорядження землями
територіальних громад відноситься до
виключної компетенції відповідних рад.

Статтею 116 Земельного кодексу України
визначено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначних цим Кодексом.

Згідно із частиною другою статті 2
Земельного кодексу України, суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 17.01.2008 р. у
справі 8/581/07 за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Роса" до Приазовської районної
державної адміністрації про визнання
права постійного користування
земельною ділянкою визнано, що КСП "ім.
Кірова" реорганізовано шляхом
перетворення в ПСП "Роса", при цьому
внаслідок припинення діяльності КСП
"ім.. Кірова" припинилось його право
користування земельною ділянкою, яка
була у постійному користуванні КСП "ім.
Кірова".

Згідно ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Відповідно до частини п'ятої статті 59
Господарського кодексу України
припинення діяльності суб'єкта
господарювання здійснюється шляхом
його реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або ліквідації -
за рішенням власника (власників) чи
уповноважених ним органів, за рішенням
інших осіб - засновників суб'єкта
господарювання чи їх правонаступників,
а у випадках, передбачених цим
Кодексом, - за рішенням суду.

Статтею 108 Цивільного кодексу України
встановлено, що перетворенням
юридичної особи є зміна її
організаційно-правової форми. У разі
перетворення до нової юридичної особи
переходить усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи.

Земельний кодекс України (в редакції
від 13.03.1992р.) і Земельний кодекс України
в редакції від 25.10.2001р. не передбачають
жодних виняткових підстав для набуття
права користування земельними
ділянками правонаступниками колишніх
землекористувачів. Відповідно ст. 19 ЗК
України (в редакції від 13.03.1992р.) і ст. 123
ЗК України (в редакції від 25.10.2001р.)
надання земельних ділянок юридичним
особам у користування здійснюється на
підставі рішень органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування за проектами
відведення цих ділянок.

Таким чином, після реорганізації
новоствореній юридичній особі
необхідно звернутися із клопотанням до
відповідного органу виконавчої влади
про надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою, з
урахуванням їх компетенцій, визначених
статтею 122 Земельного кодексу України,
з метою переоформлення права
постійного користування земельними
ділянками, у порядку, встановленому
статтею 123 цього ж Кодексу.

Суду не надано доказів, що Приватне
сільськогосподарське підприємство
"РОСА" не зверталось за оформленням
права на земельну ділянку в порядку,
визначеному Земельним кодексом
України.

Кім того, у відповідності до другої
частини статті 92 Земельного кодексу
України визначено, що права постійного
користування земельною ділянкою із
земель державної та комунальної
власності набувають:

а) підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів
України, їх підприємства (об'єднання),
установи та організації;

в) релігійні організації України,
статути (положення) яких зареєстровано
у встановленому законом порядку,
виключно для будівництва і
обслуговування культових та інших
будівель, необхідних для забезпечення
їх діяльності.

Приватне сільськогосподарське
підприємство "Роса" не належить ані до
державної, ані до комунальної
власності.

Пунктами 3 і 4 розділу ІІ "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності" від 6 вересня 2012
року № 5245-VI визначено, які землі
належать до комунальної власності та
які до державної власності.

Пунктом 6 цього ж розділу встановлено,
що у разі якщо відомості про земельні
ділянки, зазначені у пунктах 3, 4 цього
розділу, не внесені до Державного
реєстру земель, надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, що є підставою для
державної реєстрації таких земельних
ділянок, а також її затвердження
здійснюються:

у межах населених пунктів - сільськими,
селищними, міськими радами;

за межами населених пунктів - органами
виконавчої влади, які відповідно до
закону здійснюють розпорядження
такими земельними ділянками.

Враховуючи положення статті 141
Земельного кодексу України, існуючий
державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою є
дійсним до прийняття рішення
відповідного органу виконавчої влади
або місцевого самоврядування про
переоформлення права постійного
користування земельною ділянкою та
укладення договору оренди землі.

У свою чергу, існуючий державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою є дійсним для
визначення та переоформлення
правовстановлюючого документа на
право користування земельною ділянкою
новоствореного землекористувача,
оскільки змінюється не лише
організаційно-правова форма
підприємства, а і його реквізити
(назва).

За таких обставин, суд вважає
безпідставними та необґрунтованими
вимоги позивача про визнання за
приватним сільськогосподарським
підприємством "РОСА" право постійного
користування земельною ділянкою
площею 2,74 га, засвідчене Державним
актом на право постійного користування
землею І-ЗП № 001504, виданим Приазовською
районною радою Запорізької області 02
вересня 1999 року, зареєстрованим в Книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею за № 76,
розташована згідно даних Технічного
звіту кадастрової зйомки земельної
ділянки, складеному приватним
підприємством "Геодезіст" 16 жовтня 2007 р.

У задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Приватного
сільськогосподарського підприємства
"РОСА" до Приазовської районної
державної адміністрації Запорізької
області про визнання за приватним
сільськогосподарським підприємством
"РОСА" право постійного користування
земельною ділянкою площею 2,74 га,
засвідчене Державним актом на право
постійного користування землею І-ЗП №
001504, виданим Приазовською районною
радою Запорізької області 02 вересня 1999
року, зареєстрованим в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за № 76,
розташована згідно даних Технічного
звіту кадастрової зйомки земельної
ділянки, складеному приватним
підприємством "Геодезіст" 16 жовтня 2007 р.
відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК
України "05" березня 2014 р.

Суддя
Н.А.Колодій

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.