м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

Справа № 910/2161/14 11.03.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Дісна», м.
Київ

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт-Україна», м.
Київ

Про стягнення 9 995,25 грн.

Суддя Курдельчук І.Д.

Представники:

Від позивача Карпенко І.В. - пред.
по довір.

Від відповідача не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про
стягнення 9 995,25 грн. заборгованості за
Договором поставки № 22/08-08 від 06.08.2008р.,
посилаючись на порушення відповідачем,
як покупцем, умов щодо оплати.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.02.2014р. порушено провадження
у справі № 910/2161/14 та розгляд справи
призначено на 11.03.2014р.

04.03.2014р. від позивача надійшли,
витребувані ухвалою суду про порушення
провадження у справі, документи.

Відповідач, який належним чином був
повідомлений, в судове засідання не
з'явився, представників в судове
засідання не направив, вимоги ухвали
суду від 12.02.2014р. не виконав, відзив на
позов не надав, позовну вимогу по суті і
розміру у будь-який інший
процесуальний спосіб не заперечив.

Відповідно до положень ст.ст. 64, 77, 87,
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про відкриття
провадження у справі (про відкладення
розгляду справи) надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

До матеріалів справи долучено конверт
з судовою кореспонденцією який було
повернуто з адреси відповідача з
відміткою пошти «не розшукано».

Місцезнаходження відповідача, куди
направлено судову кореспонденцію,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців.

Господарський суд визнав наявні в
матеріалах справи документи
достатніми для вирішення спору та
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянув справу за наявними в ній
матеріалами.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
позов задовольнити.

В судовому засіданні 11.03.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК
України.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2008р. між сторонами було укладено
Договір поставки № 22/08-08, відповідно до
умов якого, позивач, як постачальник,
поставляє та передає у власність
відповідача, як покупця товари разом з
товаросупроводжувальною
документацією, відповідно до поданих
покупцем замовлень, а покупець приймає
такі товари та своєчасно сплачує їх
вартість.

Договір підписано уповноваженими
особами, а саме, від позивача -
Директором Капланом А.О. та від
відповідача - Генеральним директором
Погорєловим Д.В., які діяли на підставі
Статутів, та скріплено печатками, у
встановленому порядку не оспорений, не
розірваний, не визнаний недійсним.
Таким чином, Договір є дійсним,
укладеним належним чином та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5.1. Договору, покупець
оплачує поставлений товар шляхом
банківського переказу на поточний
рахунок постачальника на умовах
здійснення періодичних платежів
шляхом перерахування грошових коштів
постачальнику через кожні сім днів
починаючи з дня першої реалізації
товарів.

Позивач на виконання умов Договору,
поставив відповідачу товар на загальну
суму 335 209,07 грн., що підтверджується
видатковими накладними (с. 19-250 Том 1
справи; с. 1-44 том 2 справи), які підписані
повноважними представниками сторін та
скріплені печатками без зауважень та
приймається судом, як належні докази
виконання позивачем договірних
зобов'язань.

Відповідач, порушуючи умови Договору,
за поставлений позивачем товар
розрахувався частково, сплативши
останньому грошові кошти у розмірі - 325
213,79 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями (с. 45-177 Том 2 справи).

05.12.2013р. позивач направив відповідачу
вимогу, щодо проведення оплати за товар
у сумі 9 995,25 грн. Факт надсилання
позивачем вимоги підтверджується
описом вкладення та фіскальним чеком №
5495., належним чином засвідчені копії
яких долучені до матеріалів справи.

Проте, вказана вимога була залишена
відповідачем без відповіді на
належного досудового реагування.

З Договору укладеного між сторонами
вбачається, що останніми не було
погоджено строк (термін) виконання
зобов'язання по оплаті поставленого
позивачем товару. Проте, в силу частини
2 статті 530 Цивільного кодексу України,
якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач направляв на адресу
відповідача вимогу щодо розрахунку за
поставлений товар, проте відповідач
жодним чином не відреагував та грошові
кошти позивачу не сплатив.

Таким чином, заборгованість
відповідача за поставлений позивачем
товар становить - 9 995,25 грн.

Належним чином засвідчені копії вище
вказаних документів долучені до
матеріалів справи та їх оригінали,
досліджувалися під час судових
засідань, і відповідно визнаються
судом такими, що посвідчують наведені
факти та обставини господарських
відносин сторін.

Відповідно до ч 1. ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 173 ГК України суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
із сторін повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача та
підтверджували заперечення проти
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається
судом доведеним, обґрунтованим, та
таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК
України позивачем понесені судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
то зазначені витрати відшкодовуються
за рахунок відповідача (ст. 49 ГПК
України).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт-Україна» (04074,
м. Київ, вул. Лугова, буд. 12, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Дісна» (01015, м.
Київ, вул. Лаврська, 16, ), -
з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, заборгованість у
розмірі - 9 995 (дев'ять тисяч дев'ятсот
дев'яносто п'ять) грн. 25 коп. та витрати
по сплаті судового збору в розмірі - 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня підписання повного
рішення шляхом подачі апеляційної
скарги до місцевого господарського
суду.

Відповідно до ст. 87 ГПК України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Суддя

І.Д. Курдельчук

Повне рішення складено 17 березня 2014
року.