м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 5011-30/5465-2012 11.03.14
За скаргою Виробничо-комерційної фірми
На дії відділу Державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві
За позовом Київської транспортної
прокуратури в інтересах держави в
особі Київської міської ради
До 1. Комунального підприємства
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) по охороні, утриманню та
експлуатації земель водного фонду м.
Києва «Плесо» (далі відповідач-1);
2. Виробничо-комерційної фірми «Вніком»
(далі відповідач-2);
3. Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПКВН» (далі
Про визнання недійсним договору та
звільнення самовільно зайнятої
Головуючий суддя Ващенко Т.М.
Судді Трофименко
Представники учасників судового
Від прокуратури: не з'явився
Від позивача: Дорошенко О.С.
представник за довіреністю № 225-КР-19
Від відповідача-1: не з'явився
Від відповідача-2: Науменко В.А.
Від відповідача-3: не з'явився
Від ДВС: не з'явився
Обставини справи:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Київської транспортної прокуратури в
інтересах держави в особі Київської
міської ради (далі - позивач) до
Комунального підприємства виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) по охороні, утриманню та
експлуатації земель водного фонду м.
Києва "Плесо" (далі - відповідач-1),
Виробничо-комерційної фірми "Вніком"
(далі - відповідач-2), Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПКВН»
(далі - відповідач-3) про визнання
недійсним договору та звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки.
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 06.11.12. у справі № 5011-30/5465-2012
(залишене без змін постановою
Київського апеляційного суду від
07.02.13.) позовні вимоги Київської
транспортної прокуратури в інтересах
держави в особі Київської міської ради
задоволено повністю. Визнано недійсним
Договір про спільну діяльність № 1 від
01.02.08., укладений між Комунальним
підприємством виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) по
охороні, утриманню та експлуатації
земель водного фонду м Києва "Плесо" та
Виробничо-комерційною фірмою "Вніком";
зобов'язано Виробничо-комерційну фірму
"Вніком" та Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПКВН" звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,65 га, що знаходиться на
території острову Гідропарк в
акваторії Венеціанської протоки в м.
Києві і є частинами земельної ділянки
обліковий номер 66:149:036 і земельної
ділянки у межах акваторії
Венеціанської протоки, що не
обліковується, та передати її за актом
приймання-передачі Київській міській
раді у придатному стані. Стягнуто з
відповідачів в доход Державного
бюджету України по 357,67 грн. витрат по
сплаті судового збору.

20.02.13. на виконання вищевказаного
рішення та постанови були видані
відповідні накази.

10.02.14. до Господарського суду міста
Києва через відділ діловодства від
Виробничо-комерційної фірми «Вніком»
надійшла скарга на дії відділу
Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, відповідно до якої
скаржник просить суд:

- визнати дії державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Клименко Романа
Васильовича неправомірними;

- визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Клименко Романа
Васильовича про відкриття виконавчого
провадження ВП № 41426974 від 10.01.14.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.02.14. розгляд скарги
призначено на 11.03.14.

В судовому засіданні 11.03.14.
представником скаржника підтримано
подану ним скаргу.

Представник позивача в судовому
засіданні 11.03.14. проти скарги в усному
порядку заперечував.

Представники прокуратури,
відповідачів-1, 3 та ДВС в судове
засідання 11.03.14. не з'явились, вимоги
ухвали суду від 20.02.14. не виконали, заяв
чи клопотань не подали і не надіслали,
про поважні причини неявки суд не
повідомили, про дату, час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином.

Судом враховано, що відповідно до
приписів ст. 121-2 ГПК України неявка
боржника, стягувача, прокурора чи
представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали скарги та
заслухавши пояснення представників
позивача та скаржника, Господарський
суд міста Києва, встановив:

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон). Вказаний нормативний акт
є спеціальним по відношенню до інших
нормативних актів при вирішенні
питання щодо оцінки дій державної
виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано
порядок та особливості проведення
кожної стадії (дії) виконавчого
провадження і відповідних дій
державних виконавців.

В силу ст. 1 Закону, виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 26.12.03. «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» визначено, що
у справах за скаргами на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи інших посадових осіб
державної виконавчої служби предметом
судового розгляду можуть бути рішення,
дії або бездіяльність органів
державної виконавчої служби щодо
виконання рішень господарських судів.

Акт державного органу - це юридична
форма рішень цього органу, які
спрямовані на регулювання тих чи інших
суспільних відносин, породжують певні
правові наслідки і мають обов'язковий
характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно положень Закону України «Про
виконавче провадження», юридичним
оформленням сукупності дій
уповноваженої особи, направлених на
виконання рішення суду є постанова
державного виконавця.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про державну виконавчу службу», дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені до
вищестоящої посадової особи або до
суду у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 статті 6 Закону України «Про
виконавче провадження», рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені в
порядку, встановленому цим Законом.

Право на таке оскарження може бути
реалізовано з дотриманням вимог статей
17, 25, 26, 27, 32, 35, 38, 39 та ін. Закону України
«Про виконавче провадження» та в
порядку, визначеному статтею 82 цього
Закону.

Отже, оскарженню підлягають дії
(бездіяльність) державного виконавця
оформлені відповідною постановою.

Закон України «Про виконавче
провадження», який є спеціальною
нормою не передбачає можливість
оскарження всього виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
документа.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» № 14 від 26.12.03., стягувач,
боржник або прокурор мають право
оскаржити дії чи бездіяльність органів
державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів тільки до
господарського суду, який розглянув
відповідну справу по першій інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, скарги на дії органів
Державної виконавчої служби
розглядаються господарським судом, про
час і місце якого повідомляються
ухвалою стягувач, боржник чи прокурор
та орган виконання судових рішень.

Вимоги скаржника обґрунтовано тим, що в
наказі Господарського суду міста Києва
від 20.02.13. № 5011-30/5465-2012 вказано два
боржника та не вказано в якій частині
кожен боржник зобов'язаний його
виконати.

Таким чином, Виробничо-комерційна
фірма «Вніком» посилається на те, що
вказаний наказ був оформлений з
порушенням вимог ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про
виконавче провадження», що мало б стати
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Київська транспортна прокуратура
звернулась до Господарського суду
міста Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради з позовом до
Комунального підприємства виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) по охороні, утриманню та
експлуатації земель водного фонду м.
Києва "Плесо", Виробничо-комерційної
фірми "Вніком", Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПКВН» про:

- визнання недійсним договору про
спільну діяльність № 1 від 01.02.08.,
укладеного між Державним комунальним
підприємством "Плесо" та
Виробничо-комерційною фірмою "Вніком";

- зобов'язання Виробничо-комерційної
фірми "Вніком" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПКВН"
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,65 га, що знаходиться на
території острову Гідропарк в
акваторії Венеціанської протоки в м.
Києві і є частинами земельної ділянки
обліковий номер 66:149:036 і земельної
ділянки у межах акваторії
Венеціанської протоки, що не
обліковується, та передання її за актом
приймання-передачі Київській міській
раді у придатному стані.

Як відзначалось, рішенням
Господарського суду міста Києва від
06.11.12. у справі № 5011-30/5465-2012 (залишене без
змін постановою Київського
апеляційного суду від 07.02.13.) позовні
вимоги задоволено повністю.

Відповідно до ст. 116 Господарського
процесуального кодексу України,
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», у виконавчому
документі повинна бути зазначена
резолютивна частина рішення.

Таким чином, 20.02.13. на виконання,
зокрема, п. 3 резолютивної частини
рішення Господарського суду міста
Києва від 06.11.12. у справі № 5011-30/5465-2012,
було видано відповідний наказ про
зобов'язання відповідачів-2, 3 вчинити
дії.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.12. № 9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»,
якщо кілька відповідачів, до яких було
пред'явлено вимогу, солідарно
відповідають за зобов'язанням,
господарським судом може бути видано
один наказ, в якому зазначається, що
право стягнення є солідарним.

Таким чином, вказаним абзацом
постанови Пленумом Вищого
господарського суду України
роз'яснено господарським судам України
правильність вчинення таких
процесуальних дій як видача одного
наказу, коли згідно з відповідним
рішенням суду право стягнення є
солідарним, а не встановлено якихось
обмежень чи дозволів.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про
виконавче провадження», у разі якщо
рішення ухвалено на користь кількох
позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Таким чином, наказ Господарського суду
міста Києва від 20.02.13. № 5011-30/5465-2012 про
зобов'язання відповідачів-2, 3 вчинити
дії відповідає вимогам ЗУ «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим Кодексом та
законом України «Про виконавче
провадження».

Суд відзначає, що у відповідності до ст.
ст. 19, 22, 25 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим Законом України «Про
виконавче провадження», та
пред'явлений на виконання до відділу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Крім того, п 1 ч. 1 статті 19 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

З матеріалів скарги вбачається, що
10.01.14. державним виконавцем постановою
відкрито виконавче провадження ВП №
41426974 по виконанню наказу
Господарського суду міста Києва від
20.02.13. № 5011-30/5465-2012 про зобов'язання
відповідачів-2, 3 вчинити дії.

Таким чином, з матеріалів скарги
вбачається, що державний виконавець
при прийнятті постанови від 10.01.14. про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 41426974 діяв у межах та в порядку,
встановлених законодавством України,
що наказ Господарського суду міста
Києва від 20.02.13. № 5011-30/5465-2012 відповідає
вимогам ЗУ «Про виконавче
провадження», а вимоги скаржника про
визнання протиправною та скасування
постанови ВП № 41426974 від 10.01.14.
задоволенню не підлягають.

Крім того, суд відзначає, що заявником
не вказано які саме дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
Клименко Романа Васильовича є
неправомірними.

При цьому, за результатами розгляду
скарги виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту, визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган Державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє (п. 9.13
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
№ 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»).

Враховуючи викладене в сукупності, суд
дійшов висновку, що вимоги скаржника
щодо визнання дій державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Клименко Романа
Васильовича неправомірними та
визнання протиправною та скасування
постанови державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві Клименко Романа
Васильовича про відкриття виконавчого
провадження ВП № 41426974 від 10.01.14. є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального Кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги
Виробничо-комерційної фірми «Вніком»
на дії відділу Державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві відмовити
повністю.

Головуючий суддя
Т.М.
Ващенко

Судді
Т.Ю.
Трофименко

М.Є.
Літвінова