ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р.
Справа № 922/3743/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
(вх.№211Х/3-11) на рішення господарського
суду Харківської області від 15.10.13 у
справі № 922/3743/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕйджДжи Агро
Менеджмент", м. Київ

до Фермерського господарства "Веселе",
смт. Прудянка, Дергачівський район,
Харківська область

про стягнення 371 852,16 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "ЕйджДжи
Агро Менеджмент", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просив суд
стягнути з відповідача - Фермерського
господарства "Веселе", суму основного
боргу в розмірі 312010,00грн., пеню в
розмірі 23272,88грн., збитки від інфляції в
розмірі 624,02грн., 3% річних в розмірі 4
744,26грн., штраф 10% від суми простроченого
платежу в розмірі 31201,00грн. за неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором поставки насіння на умовах
розстрочення платежу № ПНкС-0214 від
10.08.2012р. Крім того, просив судові
витрати покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 15 жовтня 2013
року у справі № 922/3743/13 (суддя Лавренюк
Т.А.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фермерського господарства
"Веселе" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕйджДжи
Агро Менеджмент" 312010,00 грн. основного
боргу, 23272,88 грн. пені, 31201,00 грн. штрафу,
4744,26 грн. 3% річних, 624,02 грн. збитків від
інфляції, 7437,04 грн. судового збору.

Відповідач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить (з
урахуванням заяви про уточнення вимог
апеляційної скарги від 21.01.2014р. вх. №
554) рішення господарського суду
Харківської області від 15 жовтня 2013
року у даній справі скасувати в
частині стягнення основного боргу в
сумі 75000,00 грн. та 7500,00 штрафу, та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким відмовити у стягненні цих сум.

В апеляційній скарзі відповідач,
зокрема посилається на те, що 14.10.2013р.
ним була здійснена оплата за договором
про відступлення права вимоги у сумі
75000,00 грн., доказом чого є платіжне
доручення №180 від 14.10.2013р. Тобто, на
момент прийняття оскаржуваного
рішення 15.10.2013р. сума основного боргу
складала 237010,00 грн. Про існування
зазначених обставин позивачу було
відомо, однак суду ця інформація не
була доведена, тому з відповідача
повторно стягуються кошти та
застосовуються штрафні санкції у
значно більшому розмірі. А враховуючи,
що відповідач не був повідомлений про
час та місце розгляду справи, він не
зміг скористатися своїм правом,
передбаченим ст. 22 ГПК України, щодо
подання відповідних доказів в
обґрунтування своєї позиції.

Позивач у відзиві проти вимог
апеляційної скарги заперечує, вважає
оскаржуване рішення таким, що
розглядаючи справу, господарський суд
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно з'ясував всі обставини
справи, дав належну правову оцінку
доказам і доводам та ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що у
відповідності до статті 103 ГПК України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а рішення суду -
без змін.

В судове засідання 10.02.2014р.
представники позивача та відповідача
(заявника апеляційної скарги) не
з'явились, причини неявки суду не
повідомили, будь-яких клопотань (у тому
числі про відкладення розгляду справи)
не заявляли, про час та місце
проведення засідання суду були
повідомлені належним чином, доказом
чого є залучені до справи повідомлення
про вручення поштового відправлення -
копії ухвали апеляційного суду про
прийняття апеляційної скарги до
провадження та призначення її до
розгляду, що в силу приписів ст. 64 ГПК
України є свідченням належного
повідомлення сторін процесу.

Враховуючи належне повідомлення
сторін про час та місце засідання суду,
а також те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
представників сторін, за наявними у
справі матеріалами, у порядку ст. 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі,
відзиві на скаргу доводи сторін,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу у відповідності до
вимог ст. 101 ГПК України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом даного спору є грошове
зобов'язання Фермерського
господарства "Веселе" (покупець), що
виникло з підстав, передбачених
статтею 11 Цивільного кодексу України -
одержання товарно-матеріальних
цінностей - насіння
сільськогосподарських культур врожаю
2011 та 2012 років (товар) від ТОВ "Торгова
Аграрна Компанія" (постачальник) за
договором поставки на умовах
розстрочення платежу від 10.08.2012р. №
ПНкС-0214, укладеного між цими сторонами
(далі договір) на умовах часткового
відстрочення платежу з узгодженим
сторонами строком проведення
розрахунку (п.2.1.).

Так, п. 1.2. договору передбачено, що
найменування товару, його кількість,
номенклатура, асортимент, ціна одиниці
товару та загальна вартість товару,
строк та базис поставки товару, а також
інші істотні умови, визначаються
сторонами в додатку (-ах) -
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною цього договору.

У відповідності до п.1.5. договору датою
переходу права власності на товар до
покупця є дата передачі товару,
зазначена у видатковій накладній.

На виконання умов цього договору, ТОВ
"Торгова Аграрна Компанія" поставила
Фермерському господарству "Веселе"
товар на загальну суму 447400,00 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 1642 від 05.09.2012р. на суму
138200,00 грн., № 1550 від 06.09.2012р. на суму 275200,00
грн. та № 1641 від 07.09.2012р. на суму 34000,00
грн.

У п. 2.2. договору сторони погодили, що
оплата товару здійснюється шляхом
перерахування безготівкових грошових
коштів, на поточний рахунок
постачальника наступним чином:

- попередня оплата в розмірі 30% від
загальної вартості товару, який
поставляється за цим договором
протягом п'яти банківських днів з
моменту виставлення постачальником
рахунку-фактури;

- кінцевий розрахунок в розмірі 70% від
загальної вартості товару, який
поставляється за цим договором
оплачується покупцем не пізніше 01
жовтня 2012 р.

У відповідності до п. 3.2.1. договору
Фермерське господарство "Веселе" зі
свого боку, взяло на себе зобов'язання
перед ТОВ "Торгова Аграрна Компанія"
провести оплату за товар, поставлений
за цим договором в термін та розмірах,
відповідно до умов п.2.1. цього договору
та специфікації (-ій). яка (-і) є
невід'ємною частиною цього договору.
Оплата вважається здійсненою після
зарахування коштів на рахунок
постачальника, вказаний в тексті цього
договору.

Проте, Фермерське господарство "Веселе"
належним чином, своєчасно та у повному
обсязі не виконало взяті на себе
зобов'язання щодо проведення
розрахунків у строки, визначені
договором. Відповідач за даним
договором своє зобов'язання виконав
частково, перерахувавши на
розрахунковий рахунок постачальника
грошові кошти у розмірі 135 390,00грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 199 від 15.08.2012р., що не
заперечується сторонами, тому його
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торгова
Аграрна Компанія" склала 312010,00 грн.

Як вказано вище, кінцевий строк оплати
отриманого товару сторонами було
встановлено - не пізніше 01 жовтня 2012 р.

05 лютого 2013р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торгова
Аграрна Компанія" (первісний кредитор)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЕйдДжи Агро
Менеджмент" (новий кредитор) був
укладений договір №ВП 05/02/13-06 про
відступлення права вимоги (договір
цесії).

Пунктом 1.1. договору цесії встановлено,
що первісний кредитор - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Торгова
Аграрна Компанія", відступає новому
кредитору - Товариству з обмеженою
відповідальністю "ЕйдДжи Агро
Менеджмент", право вимоги, що належить
первісному кредитору і стає кредитором
за договором, укладеним між первісним
кредитором та Фермерським
господарством "Веселе".

За умовами п. 1.2. договору цесії новий
кредитор одержав право (замість
первісного кредитора) вимагати від
боржника належного виконання своїх
зобов'язань за основним договором, у
тому числі і стягнення штрафних
санкцій, передбачених основним
договором та чинним законодавством
України.

Первісний кредитор зобов'язався
передати новому кредитору всі
документи, які засвідчують права, що
передаються за цим договором, та
інформацію, яка є важливою для їх
здійснення за основним договором у
термін до 10.02.2013р. (п.3.1).

Первісний кредитор зобов'язався
сповістити відповідача про
відступлення права вимоги за цим
договором в термін до 10.02.2013р. шляхом
поштового надсилання повідомлення про
вручення копії цього договору або
нарочного передання відповідного
письмового повідомлення відповідачу
(п. 3.2).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

На підставі вищевказаного, новий
кредитор - Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕйдДжи Агро
Менеджмент" звернувся до місцевого
господарського суду з позовом про
стягнення з Фермерського господарства
"Веселе" 312010,00грн. - основного боргу,
23272,88грн. - пені, 624,02грн. - збитків від
інфляції, 4 744,26грн. - 3% річних, 31201,00грн. -
штрафу 10% від суми простроченого
платежу за неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором.

З такою вимогою нового кредитора
погодився суд першої інстанції та
визнав, що у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова Аграрна
Компанія" виникло право вимоги
вказаних сум згідно з договором
поставки насіння на умовах
розстрочення платежу № ПНкС-0214 від
10.08.2012р., стягнення яких за договором
від 05.02.2013р. №ВП 05/02/13-06 про відступлення
права вимоги було передано новому
кредитору Товариству з обмеженою
відповідальністю "ЕйдДжи Агро
Менеджмент".

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 266 Господарського
кодексу України, предметом поставки є
визначені родовими ознаками продукція,
вироби з найменуванням, зазначеним у
стандартах, технічних умовах,
документації до зразків (еталонів),
прейскурантах чи товарознавчих
довідниках. Предметом поставки можуть
бути також продукція, вироби, визначені
індивідуальними ознаками.

Колегія суддів вважає, що відповідач не
виконав свої зобов'язання за договором
у повному обсязі, сплативши частину
вартості товару, чим порушив права та
охоронювані законом інтереси позивача,
що обумовило його звернення з позовом
до суду.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином і у
встановлений строк. Виходячи з
наведеного, колегія суддів дійшла
висновку, що вимога позивача в сумі
312010,00 грн. є обґрунтованою та
підтвердженою відповідними доказами
(договором поставки насіння № ПНкС-0214
на умовах розстрочення платежу від
10.08.2012р., вище переліченими видатковими
накладними, договором про відступлення
права вимоги № ВП 05/02/13-06 від 05.02.13р.).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу
України одна сторона (боржник)
зобов'язаний вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію, як то:
передати майно, виконати роботу,
сплатити гроші, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 Цивільного кодексу України).

Підставою для виникнення обов'язку у
даному спорі є договір поставки №
ПНкС-0214 від 10.08.2012р.

Згідно зі ст.ст. 193, 198 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У відповідності до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
процентів.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

На підставі ст. 509 Цивільного кодексу
України та п.2.2, п. 3.2.1. договору
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕйдДжи Агро
Менеджмент" має право вимагати від
Фермерського господарства "Веселе"
належного виконання обов'язків,
покладених договором.

Також згідно зі ст. 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою (штрафом, пенею).

На підставі статті 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких передбачено законом або
визначається у договорі.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
пеня обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені п.7.3.
договору, а саме : за порушення строку
оплати вартості товару відповідач
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діятиме на
відповідний момент від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення до повного виконання
грошових зобов'язань, прийнятих на себе
за цим договором. Якщо порушення умов
оплати буде перевищувати три
банківських дні, відповідач додатково
сплачує штраф у розмірі 10% від
простроченої суми боргу.

Як вбачається з матеріалів справи,
заборгованість відповідача перед
позивачем вчасно та у повному обсязі
погашена не була, тому враховуючи
доведеність факту порушення
відповідачем умов договору, колегія
суддів, перевіривши розрахунок пені, з
урахуванням порядку застосування
штрафних санкцій відповідно до ч. 6 ст.
232 ГК України та обмежень законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", вважає також правомірним
задоволення позовних вимог в частині
стягнення пені в розмірі 23272,88грн.,
збитків від інфляції в розмірі 624,02грн.,
3% річних в розмірі 4 744,26грн., штрафу 10%
від суми простроченого платежу в
розмірі 31201,00грн. як обґрунтованих та
таких, що відповідають вимогам закону
та матеріалам справи.

В наданих позивачем розрахунках цих
сум (а.с. 28) зазначено - за який період
нараховано штрафні санкції (з 02.10.2012р.
по 04.04.2013р.), розмір ставки НБУ, який діяв
на період виникнення заборгованості,
стягнення пені заявлено в межах строку
позовної давності (ч.2 ст. 258 ЦК України),
тому суд не ставить під сумнів
обґрунтованості цього розрахунку, який
не спростовано належними доказами
відповідачем у справі.

Фермерське господарство "Веселе"
стягнення основного боргу в сумі 75000,00
грн. та 7500,00 штрафу за рішенням суду
першої інстанції заперечує та
посилається на те, що 14.10.2013р. ним була
здійснена оплата за договором про
відступлення права вимоги у сумі 75000,00
грн., доказом чого є платіжне доручення
№180 від 14.10.2013р. Тобто, на момент
прийняття оскаржуваного рішення
15.10.2013р. сума основного боргу складала
237010,00 грн. Про існування зазначених
обставин позивачу було відомо, однак
суду ця інформація не була доведена,
тому з відповідача повторно стягуються
кошти та застосовуються штрафні
санкції у значно більшому розмірі.

Договір є погоджена дія двох або більше
сторін спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків (частини 1, 2, 4 статті 202 ЦК
України).

Частиною 7 статті 179 ГК України
передбачено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтею 3 Цивільного кодексу України
встановлені загальні засади
цивільного законодавства, серед яких
найважливішим принцип підприємницької
діяльності, а саме принцип свободи
договору.

У п. 2.3. договору сторони правочину
погодили, що покупець зобов'язаний
повідомити постачальника про
здійснення платежу в день списання
грошових коштів з рахунку покупця та
надіслати копії платіжного доручення.
При цьому платіжне доручення повинно
містити призначення платежу з
обов'язковим зазначенням номеру та
дати цього договору, номеру та дати
специфікації, згідно з якою
здійснюється платіж.

Натомість в матеріалах справи відсутні
докази повідомлення Фермерським
господарством "Веселе" Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕйдДжи
Агро Менеджмент" про здійснення
платежу в день списання грошових
коштів з рахунку господарства та
надіслання копії платіжного доручення
на адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕйдДжи Агро
Менеджмент".

Ці обставини не були предметом
дослідження суду першої інстанції,
оскільки на час прийняття
оскаржуваного рішення, суду не були
відомі такі обставини, що виключає
підстави для скасування рішення.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що
прийняття такого рішення не позбавляє
права Фермерське господарство "Веселе"
дане питання вирішити на стадії
виконавчого провадження.

В даному контексті також слід
зазначити, що заявник не довів
наявність обставин, які перешкоджали б
наданню вказаних доказів, посилаючись
на неналежне повідомлення його судом
першої інстанції про час та місце
розгляду справи.

Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на
відсутність (вибуття) адресата,
відмову від одержання, закінчення
строку зберігання поштового
відправлення тощо, то вважається, що
адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом.

Матеріали справи свідчать про наявне в
них повідомлення про отримання
відповідачем копії ухвали місцевого
господарського суду про порушення
провадження у справі. Відповідач
звертався до суду 17 вересня 2013 року з
заявою про відкладення розгляду
справи, яку було задоволено ухвалою
господарського суду Харківської
області від 17 вересня 2013 року, розгляд
справи було відкладено.

Ухвала суду про відкладення розгляду
справи, що направлялась на адресу
відповідача повернута з відміткою
поштового відділення "за закінченням
терміну зберігання", що, як зазначено у
вищезгаданій Постанові, в силу
приписів ст. 64 ГПК України є свідченням
належного повідомлення.

Судом апеляційної інстанції також
перевірено, що процесуальні документи
як суду першої, так і суду апеляційної
інстанції направлялися на належну
адресу відповідача.

Крім того, колегія суддів враховує і те,
що відповідач не направив свого
уповноваженого представника і у
господарський суд апеляційної
інстанції для розгляду його ж
апеляційної скарги. Тому вважає, що
відповідач саме таким чином реалізував
своє диспозитивне право щодо участі у
судовому процесі.

На підставі викладеного, доводи
апеляційної скарги не знайшли
підтвердження в матеріалах справи, а
господарський суд Харківської області
дав належну юридичну оцінку обставинам
справи та правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстави для скасування
рішення господарського суду
Харківської області від 15.10.2013р. у
справі № 922/3743/13 відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського
господарства "Веселе" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 15.10.2013р. у
справі № 922/3743/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 14.02.2014
р.

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.