м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23336/13 17.03.14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "
Авіатехсервіс"

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "УкрБудКонтракт"

про: стягнення 39 387,84 грн.

Суддя: Капцова Т.П.

Представники:

від позивача: Янко М.І.- пред. за
довір.

від відповідача: Тараба Н.В. - пред. за
довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Авіатехсервіс" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УкрБудКонтракт" 39
387,84 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що ним на підставі
Договору на створення/передачу
проектно-пошукової продукції №34/12 від
05.11.2012р., укладеного з відповідачем,
виконано роботи, які відповідачем
оплачені не були, у зв'язку з чим, у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 34 000,00 грн.
Враховуючи невиконання відповідачем
зобов'язань по оплаті за Договором,
позивачем нараховано 3 % річних в
розмірі 930,58 грн. та пеню в розмірі 4 457,26
грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.12.13р. порушено провадження у
справі №910/23336/13 та призначено справу до
розгляду на 16.01.14р.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 16.01.2014р. справу
№910/23336/13 передано для розгляду судді
Лиськову М.О., у зв'язку з перебуванням
судді Капцової Т.П. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.01.14р. суддею Лиськовим М.О.
прийнято справу №910/23336/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 10.02.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
24.01.2014р. справу №910/23336/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.01.14р. суддею Капцовою Т.П.
прийнято справу №910/23336/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на

10.02.14р.

Представники сторін у судове засідання
10.02.14р. з'явилися та надали пояснення по
справі. Представником відповідача у
судовому засіданні долучено до
матеріалів справи додаткові документи
та відзив на позовну заяву, в якому
відповідач підтвердив виконання
позивачем робіт на суму 34 000,00 грн. та
зазначив про те, що відповідачем
вказана сума заборгованості не
оплачена, у зв'язку зі скрутним
фінансовим становищем. Відповідач у
відзиві на позовну заяву проти
нарахування позивачем відповідачу
пені заперечував, оскільки, умовами
укладеного сторонами договору та
законом стягнення пені за невиконання
грошового зобов'язання не передбачено.

У судовому засіданні 10.02.14р.
оголошувалася перерва до 17.03.14р.

В судове засідання 17.03.14р. представники
сторін з'явились та надали пояснення по
справі.

Представник позивача підтримав
заявлені ним позовні вимоги та просив
суд їх задовольнити.

Представник відповідача щодо
стягнення суми основного боргу та 3 %
річних не заперечував, щодо стягнення з
відповідача пені заперечував з
підстав, наведених у відзиві на
позовну заяву.

У судовому засіданні 17.03.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) судом проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2012р. між позивачем (виконавець) та
відповідачем (замовник) укладено
Договір на створення/передачу
проектно-пошукової продукції №34/12 від
05.11.2012р. (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, замовник
доручив, а виконавець прийняв на себе
зобов'язання розробити Проект
виробництва робіт баштовими кранами
та розробити проекти фундаментів під
баштові крани по об'єкту:
«Реконструкція з розширенням
Національного інституту раку по
вул.Ломоносова, 33/43 в м.Києві».

Згідно з п.2.1. Договору, за виконану
проектно-пошукову продукцію згідно
даного Договору замовник оплачує
виконавцю у відповідності до протоколу
про договірну ціну 34 000,00 грн., в т.ч. НДС
20 %.

Відповідно до п.2.3. Договору, оплата
здійснюється на підставі акта
приймання виконаних робіт.

Згідно з п.2.4. Договору, оплата робіт
виконавцю здійснюється банківським
переказом на розрахунковий рахунок,
вказаний в даному договорі, не пізніше
ніж через 10 днів з моменту підписання
акта здачі-приймання проектної
продукції.

Пунктом 8.1. Договору сторони
передбачили, що строк дії договору:
початок з моменту підписання договору,
закінчення після повного виконання
сторонами зобов'язань по даному
договору.

14.12.2012р. між сторонами Договору
укладено Додаткову угоду №1 від 14.12.2012р.
до Договору, відповідно до якої
сторонами погоджено виконання і оплата
наступних робіт:

1. Коригування робочих креслень на
фундаменти під баштові крани №1 і №2 у
зв'язку зі зміною вихідних даних;

2. Розробка робочих креслень на
підпірну стіну для баштового крану №1.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1
від 14.12.2012р., договірна ціна на роботи,
що виконуються по даній додатковій
угоді складає 8500,00 грн., в т.ч. ПДВ 20 % 1416,66
грн.

Пунктом 2 Додаткової угоди №1 від
14.12.2012р. сторони встановили, що строк
дії даної додаткової угоди: початок - 14
грудня 2012р., закінчення до повного
виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що позивачем
виконано роботи, передбачені
Договором, на суму 34 000,00 грн., що
підтверджується Актом надання послуг
№301 від 14.11.2012р.

Вказаний акт підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками останніх, у
зв'язку з чим, приймається судом як
належний доказ, що підтверджує
виконання позивачем договірних
зобов'язань.

Однак, як зазначає позивач, виконані
позивачем роботи, відповідачем
оплачені не були.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що
на виконання умов Договору ним були
проведені розрахунки з позивачем.

Отже, враховуючи те, що позивачем
згідно умов Договору виконані роботи
на суму 34 000,00 грн., відповідачем
доказів оплати суду не надано, то на час
розгляду спору вартість неоплачених
відповідачем робіт склала 34 000,00 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та ст. 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статтею 11 ЦК України
визначено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.

Дослідивши Договір на
створення/передачу проектно-пошукової
продукції №34/12 від 05.11.2012р., укладений
сторонами, суд прийшов до висновку про
те, що за своєю правовою природою
вказаний договір є договором підряду
на проведення проектних та пошукових
робіт.

Відповідно до ч.1 ст.887 ЦК України, за
договором підряду на проведення
проектних та пошукових робіт підрядник
зобов'язується розробити за завданням
замовника проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх.

Згідно з ч.2 ст.887 ЦК України, до договору
підряду на проведення проектних і
пошукових робіт застосовуються
положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п.2.4. Договору, оплата робіт
виконавцю здійснюється не пізніше ніж
через 10 днів з моменту підписання акта
здачі-приймання проектної продукції.

З огляду на те, що Акт надання послуг
№301 від 14.11.2012р. підписано сторонами
14.11.2012р., відповідач, враховуючи те, що
останній день строку припадає на
вихідний день, у зв'язку з чим,
відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України,
переноситься на наступний робочий
день, повинен був оплатити виконані
позивачем роботи в термін до 27.11.12р.

Судом встановлено, що у строк,
встановлений п.2.4. Договору,
зобов'язання по оплаті виконаних
позивачем робіт відповідачем не
виконано.

Посилання представника відповідача на
скрутне фінансове становище, як на
підставу для звільнення відповідача
від обов'язку оплатити виконані
позивачем роботи, не береться судом до
уваги, оскільки відсутність у боржника
необхідних коштів не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання. Крім того,
відповідачем жодних доказів скрутного
фінансового становища суду не надано.

Враховуючи те, що наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем за виконані роботи
підтверджується вищезазначеним актом
надання послуг та приймаючи до уваги
те, що відповідачем в порядку ст. 4-3 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу не було спростовано наявність
заборгованості та не доведено
припинення зобов'язання будь-яким
передбаченим законом способом в
частині суми боргу, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості за
виконані роботи у розмірі 34 000,00 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням
відповідачем грошових зобов'язань за
Договором позивач, просить суд
стягнути з відповідача 3 % річних в
розмірі 930,58 грн. та пеню в розмірі 4 457,26
грн.

Згідно частини 1 та 2 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного
кодексу України визначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням трьох процентів річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплату
боргу з урахування трьох процентів
річних, що є способом захисту його
майнового права та інтересу, суть яких
полягає у отриманні компенсації (плати)
від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредитору.

Позивач здійснив розрахунок 3 % річних з
суми боргу 34 000,00 грн. за період з 25.11.2012р.
по 24.10.2013р.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок трьох процентів річних, з
огляду на наступне.

З огляду на те, що відповідач повинен
був провести розрахунок з позивачем в
термін до 27.11.12р., позивач має право на
нарахування 3 % річних з 27.11.2012р.

За перерахунком суду розмір 3 % річних
становить:

34 000,00 грн. (сума заборгованості) * 3 % /365*
332 (к-ть днів за період з 27.11.2012 р. по
24.10.2013р.) = 927,78 грн.

З огляду на те, що за перерахунком суду
розмір 3 % річних склав 927,78 грн., у
зв'язку з чим, позовні вимоги про
стягнення з відповідача 3 % річних в
розмірі 930,58 грн. підлягають частковому
задоволенню в розмірі 927,78 грн.

Крім того, позивач здійснив розрахунок
пені у розмірі 4 457,26 грн. за період з
25.11.12р. по 13.08.13р. з суми боргу 34 000,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення пені суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пеня є
неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових зобов'язань
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

В той же час, умовами укладеного
сторонами Договори сторони не
передбачили відповідальність
замовника за невиконання грошового
зобов'язання у вигляді пені.

Відповідно до абз.3 п. 2.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань", якщо у
вчиненому сторонами правочині розмір
та базу нарахування пені не визначено
або вміщено умову (пункт) про те, що пеня
нараховується відповідно до чинного
законодавства, суму пені може бути
стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та
умови її сплати визначено певним
законодавчим актом.

З огляду на відсутність у Договорі,
укладеному сторонами, умов про
нарахування пені за невиконання
грошового зобов'язання, а також,
враховуючи відсутність спеціального
нормативного акта, який регулює
відповідні правовідносини, передбачає
застосування пені за невиконання
грошового зобов'язання, встановлює
розмір та базу нарахування пені, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення вимоги
позивача про стягнення з відповідача
пені в розмірі 4 457,26 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у
спорах, що виникають при виконанні
договорів судовий збір покладається
на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрбудконтракт" (01011,
м.Київ, вул.Рибальська, буд.13, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Авіатехсервіс" (03124, м.Київ, бульвар
Івана Лепсе, буд.8, ) 34 000
(тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. -
суми боргу, 927 (дев'ятсот двадцять сім)
грн. 78 коп. - 3 % річних та 1525 (тисячу
п'ятсот двадцять п'ять) грн. 68 коп. -
судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 18.03.14 р.

Суддя
Капцова Т.П.