РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
У Х В А Л А

05 березня 2014 року
Справа № 8/6/2012/5003

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді
Саврій В.А. ,

судді
Тимошенко О.М.

при секретарі Німчук А.М.

за участю прокурора : Марщівська О.П.
(посвідчення № 019161 від 30.07.2013 року)

за участю представників сторін:

позивача: Кириченко О.В. (довіреність
№486 від 17.12.2013 року)

відповідача 1 : не з'явились

відповідача 2 : Лисенко Я.О. (довіреність
№30-12/06 від 30.12.2013 року)

третьої особи : не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на рішення
господарського суду Вінницької
області від 13 березня 2013 року у справі
№8/6/2012/5003

за позовом заступника прокурора
Вінницької області в інтересах держави
в особі органу уповноваженого державою
здійснювати функції у спірних
правовідносинах - Фонду державного
майна України

до Сокілецької сільської ради
(відповідач 1)

до приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (відповідач 2)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача дочірнє підприємство
"Дитячий санаторій "Сокілець" закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"

про визнання недійсними рішення
виконавчого комітету Сокілецької
сільської ради від 27 липня 1999 року №32,
Про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на цілісний майновий
комплекс санаторію "Сокілець" та про
визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Вінницької
області звернувся заступник прокурора
Вінницької області в інтересах держави
в особі фонду Державного майна України
з позовом до Сокілецької сільської
ради та ПрАТ лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" про визнання
недійсними рішення виконавчого
комітету Сокілецької сільської ради
від 27.07.1999 року № 32, свідоцтва про право
власності на цілісний майновий
комплекс санаторію "Сокілець", визнання
за державою Україна права власності на
будівлі санаторію "Сокілець".

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 28.03.2012 року
позов задоволено частково, визнано
недійсним рішення виконавчого
комітету Сокілецької сільської ради
від 27.07.1999 року № 32 "Про оформлення
права колективної власності на
майновий комплекс санаторію "Сокілець"
та визнано недійсним свідоцтво від
28.07.1999 року про право колективної
власності на майновий комплекс
санаторію "Сокілець" за акціонерним
товариством лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця". У задоволенні
решти частини позову відмовлено /т.2,
а.с. 79-84/.

Постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
04.07.2012 року апеляційну скаргу прокурора
задоволено частково, рішення
господарського суду Вінницької
області від 28.03.2012 року скасовано у
частині визнання недійсним свідоцтва
від 28.07.1999 року про право колективної
власності на майновий комплекс
санаторію "Сокілець" та в частині
відмови в решті позову. Пунктом 3
резолютивної частини Постанови, у
позові про визнання недійсним
свідоцтва від 28.07.1999 року про право
колективної власності на майновий
комплекс санаторію "Сокілець"
відмовлено, а пунктом 4 - визнано право
власності держави в особі Фонду
державного майна України на будівлі
санаторію "Сокілець". В решті рішення
залишено без змін /т.3, а.с. 20-32/.

Постановою Вищого господарського
суду України від 12.12.2012 року касаційну
скаргу ПрАТ лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" задоволено
частково - постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
04.07.2012 року та рішення господарського
суду Вінницької області від 28.03.2012 року
скасовано, справу направлено до суду
першої інстанції на новий розгляд.
Колегія суддів Вищого господарського
суду України у своїй постанові
зазначила, що судами попередніх
інстанцій не враховано і не
встановлено коли було порушено право
позивача та коли він дізнався про
порушення свого права і чи не сплинув
строк пред'явлення позову до набрання
чинності Цивільним кодексом України
від 16.01.2003 року №435-ІV

Ухвалою від 03 січня 2013 року справу
№8/6/2012/5003 прийнято до свого провадження
господарським судом Вінницької
області /т.3, а.с. 72-73/.

18 лютого 2013 року на адресу
господарського суду Вінницької
області від прокурора надійшла заява
про зміну предмету позову, а саме про
визнання права власності на будівлі
санаторію "Сокілець", у яких, відповідно
до довідки КП "Тульчинське МРБТІ" за
результатами проведеної
інвентаризації встановлено, що площі
деяких будівель дещо менші /т. 3,
а.с.105-109/. Цією ж заявою прокурор
відмовився від позову у частині
визнання недійсним свідоцтва від 28.07.1999
року про право колективної власності
на майновий комплекс санаторію
"Сокілець".

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 13 березня 2013
року у справі №8/6/2012/5003, позов
заступника прокурора Вінницької
області (21050, м.Вінниця, вул.
Володарського, 33) в інтересах держави в
особі органу уповноваженого державою
здійснювати функції у спірних
правовідносинах - Фонду державного
майна України (надалі - позивач) до
Сокілецької сільської ради (22846, с.
Сокілець, вул. Леніна, 9, Немирівський
район, Вінницька область) (надалі -
відповідач 1) та до ПрАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (01033, м. Київ, вул.
Шота Руставелі, 39-41) (надалі - відповідач
2) за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ДП "Дитячий
санаторій "Сокілець" ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (22846, с. Сокілець,
вул. Леніна, 49, Немирівський район,
Вінницька область) (надалі - третя
особа) про визнання недійсними рішення
виконавчого комітету Сокілецької
сільської ради від 27.07.1999 року №32,
свідоцтва про право власності на
цілісний майновий комплекс санаторію
"Сокілець", визнання права власності
задоволено частково /т.4, а.с.44-56/.
Провадження у частині визнання
недійсним свідоцтва від 28.07.1999 року про
право колективної власності на
майновий комплекс санаторію "Сокілець"
припинено; визнано недійсним рішення
виконавчого комітету Сокілецької
сільської ради від 27.07.1999 року № 32 "Про
оформлення права колективної
власності на майновий комплекс
санаторію "Сокілець" розташованого в
с.Сокілець, вул. Леніна № 49"; визнано
право власності держави в особі Фонду
державного майна України (01133, м. Київ,
вул. Кутузова, 18/9) на цілісний майновий
комплекс ДП "Дитячий санаторій
"Сокілець", розташований за адресою:
Вінницька обл., Немирівський район, с.
Сокілець, вул. Леніна, 49, що складається
з наступних будівель: санблоки літ.
А,Б,В,Г заг. площею 83,3 кв.м.; матеріальний
склад літ. А заг. площею 539, 7 кв.м.;
насосна технічної води заг. площею 15,3
кв.м.; спальний корпус № 18 літ. А заг.
площею 272,1 кв.м.; спальний корпус літ. А1
заг. площею 89,6 кв.м.; спальний корпус
літ. А2 заг. площею 89,3 кв.м.; спальний
корпус літ. А3 заг. площею 89,3 кв.м.;
спальний корпус літ. А4 заг. площею 89,3
кв.м.; спальний корпус літ. А5 заг. площею
89,6 кв.м.; спальний корпус літ. А6 заг.
площею 89,3 кв.м.; спальний корпус літ. А8
заг. площею 89,3 кв.м.; спальний корпус
літ. А9 заг. площею 87,9 кв.м.; спальний
корпус літ. А10 заг. площею 89,3 кв.м.;
спальний корпус літ. А11 заг. площею 88,8
кв.м.; спальний корпус літ. А12 заг.
площею 91,1 кв.м.; спальний корпус № 14
літ. А заг. площею 146,3 кв.м.; спальний
корпус № 16 літ. А заг. площею 146, 3 кв.м.;
спальний корпус № 17 літ. А заг. площею
155,8 кв.м.; лікувальний корпус літ. А заг.
площею 217,6 кв.м.; продовольчий склад літ.
А заг. площею 78,3 кв.м., літ. Б заг. площею
33,8 кв.м., літ. В заг. площею 16,0 кв.м.;
відкритий кінотеатр літ. Г;
адміністративний корпус літ. А заг.
площею 262,5 кв.м.; їдальня літ. А заг.
площею 445, 3 кв.м.; спальний корпус № 19
літ. А заг. площею 162,1 кв.м.; душеві з
котельнею літ. А заг. площею 106 кв.м.;
спальний корпус № 15 літ. А заг. площею
146,3 кв.м.; насосна над арт. свердловиною
заг. площею 11,9 кв.м.; стягнуто з
Сокілецької сільської ради (22846,
Вінницька область, Немирівський район,
с. Сокілець, вул. Леніна, 9) в дохід
спеціального фонду Державного бюджету
України 6528,50 грн. судового збору;
стягнуто з Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (01033, м. Київ, вул.
Шота Руставелі, 39-41) в дохід
спеціального фонду Державного бюджету
України 6528,50 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 29 березня 2013
року виправлено описки допущені в
резолютивній частині рішення.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, відповідач 2
- Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі /т.4, а.с.107-111/.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 25 липня 2013 року
апеляційну Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» було прийнято до
провадження колегією суддів у складі:
головуючий суддя Бригинець Л.М., суддя
Огороднік К.М., суддя Бучинська Г.Б. /т.4,
а.с.106/.

Розпорядженням Голови Рівненського
апеляційного господарського суду від 19
серпня 2013 року, відповідно до
затверджених складів колегій, внесено
зміни до складу колегії суддів та
визначено наступний її склад:
головуючий суддя Бригинець Л.М., суддя
Демидюк О.О., суддя Огороднік К.М. /т.4,
а.с.122/.

На підставі розпорядження в.о.
керівника апарату суду №133 від 23
вересня 2013 року «Щодо призначення
повторного автоматичного розподілу
справ» та розпорядження в.о. голови
суду від 24 вересня 2013 року проведено
повторний автоматичний розподіл справ
та внесено зміни до складу колегії
суддів і визначено наступний її склад:
головуючий суддя Маціщук А.В., суддя
Гулова А.Г., суддя Петухов М.Г. /т.4,
а.с.133-134/.

На підставі розпорядження в.о.
керівника апарату Рівненського
апеляційного господарського суду №144
від 28 жовтня 2013 року «Щодо призначення
повторного автоматичного розподілу
справ», у зв'язку із перебуванням у
відрядженні головуючого судді
(судді-доповідача) по справі №8/6/2012/5003 -
Маціщук А.В., було призначено повторний
автоматичний розподіл справи та
визначено наступний склад колегії
суддів: головуючий суддя Мамченко Ю.А.,
суддя Петухов М.Г., суддя Гулова А.В. /т.4,
а.с.166/.

Ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду від 28
жовтня 2013 року справу №8/6/2012/5003 було
прийнято до свого провадження /т.4,
а.с.167/.

Розпорядженням Голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 17 лютого 2014
року внесено зміни до складу колегіїї
суддів та визначено наступний її склад:
головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя
Саврій В.А., суддя Тимошенко О.М. /т.4,
а.с.230/.

12 лютого 2014 року представником
Приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" через канцелярію
суду було подано клопотання про
проведення судової
будівельно-технічної експертизи.

В клопотанні про призначення
судової експертизи від 19.12.2013 року,
відповідач 2 зазначає, що спірним
питанням у даній справі є визнання
недійсним рішення та визнання за
державою права власності на нерухоме
майно дитячого санаторію "Сокілець",
який належить на праві приватної
власності профспілкам в особі ПрАТ
"Укрпрофоздоровниця". Суд першої
інстанції задовольняючи вимоги
позивача визнав, що майно профспілок є
державним, що профспілки отримали
спірне майно від держави на підставі
Постанови Ради Української РСР № 606 від
23.04.1960 року "Про передачу профспілкам
санаторіїв і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я УРСР" і
передавалося воно їм у відання, а не у
власність. Зважаючи на відсутність
доказів про участь держави у
фінансуванні будівництва вказаних
будівель, та їх подальше утримання,
реконструкцію, ремонт, відповідач 2
вважає, що у суду були відсутні
безумовні підстави вважати будівлі,
побудовані чи реконструйовані після 1960
року, державним майном. У тексті позову
міститься посилання на статтю 392 ЦК
України, як на нормативне
обгрунтування вимоги про визнання за
державою право власності на спірне
майно. Зважаючи на зміст вказаної
статті, необхідною вимогою, якої
повинен дотримуватися позивач, є
підтвердження його права власності на
спірне майно за допомогою відповідних
документів, або ж доведення втрати
таких документів. З огляду на те, що усі
будівлі Санаторію не могли
передаватися профспілкам Постановою
Ради Української РСР №606 від 23.04.1960 року
"Про передачу профспілкам санаторіїв і
будинків відпочинку Міністерства
охорони здоров'я УРСР", враховуючи їх
фактичну відсутність, то,
задовольняючи позов, суд фактично
застосує порядок, який має правову
природу первинного набуття права
власності, а не його відновлення згідно
статті 392 ЦК України. Задоволення судом
вимоги про визнання права власності на
спірне майно за відсутності доказів
участі держави у його створенні чи
утриманні, має місце неправильне
застосування норм матеріального права.

Проведення експертизи надасть суду
можливість зробити висновок чи можливо
на даний час визнати за державою право
власності на спірне майно в стані якому
воно є. Не призначення судом вказаної
експертизи і, відповідно, не отримання
кваліфікованих відповідей на
поставлені запитання, може призвести
до того, що, у разі задоволення позовних
вимог, за державою може бути визнано
право власності на майно якого вже не
існує в натурі, яке змінено або яке
ніколи не перебувало у власності
держави. Відповідач 2 просить суд
призначити по справі судову
будівельно-технічну експертизу та
доручити її проведення спеціалістам
Вінницького відділення Київського
НДІСЕ за рахунок ПрАТ
''Укрпрофоздоровниця".

Колегія суддів прийшла до висновку, що
клопотання підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 99 ГПК
України апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №4 від
23.03.2012 року "Про деякі питання практики
призначення судової експертизи"
передбачено, що за змістом статті 101 ГПК
апеляційний господарський суд, яким
приймаються додаткові докази і
перевіряється законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
вправі призначити судову експертизу на
стадії перегляду судового рішення в
апеляційному порядку.

Частинами 1, 2 статті 41 ГПК України
передбачено, що для роз'яснення питань,
що виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу; учасники
судового процесу мають право
пропонувати господарському суду
питання, які мають бути роз'яснені
судовим експертом. Остаточне коло цих
питань встановлюється господарським
судом в ухвалі.

Згідно абзаців 2-3 пункту 2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
призначення судової експертизи" № 4 від
23.03.2012 року, із подальшими змінами та
доповненнями, судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування. Якщо наявні у справі
докази є взаємно суперечливими, їх
оцінку в разі необхідності може бути
здійснено господарським судом з
призначенням відповідної судової
експертизи.

Враховуючи предмет спору, наявні
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що будівельна галузь, складання
кошторисних документів, вивчення та
тлумачення відомостей, які містяться у
таких документах, потребують
спеціальних знань, розгляд яких
можливий в рамках судової
будівельно-технічної експертизи. Крім
того, призначення судом
будівельно-технічної експертизи
дозволить судовим експертам зробити
обстеження будівель і встановити
відомості стосовно того, чи
здіснювались поліпшення спірного
майна, за чий рахунок після 1960 року
будувалось спірне майно, зокрема те,
яке було передано постановою №606.
Результат встановлення таких
відомостей дозволить зробити висновок
кому належить право власності на
спірне майно, без призначення
відповідних компенсацій за понесені
витрати на утримання та поліпшення
спірного майна.

Враховуючи те, що докази на
підтвердження участі держави у
фінансуванні будівництва будівель
спірного нерухомого та їх подальше
утримання, реконструкцію та ремонт
відсутні, не можливо достовірно
встановити, що вказане спірне нерухоме
майно є державним майном, встановити
дійсну вартість будівель, з метою
з'ясування всіх обставин справи, для
повного та правильного вирішення
даного спору, судова колегія вважає за
необхідне призначити по даній справі
комплексну будівельно-технічну та
економічну експертизу, оскільки для
вирішення питання щодо поліпшень,
реконструкцій та зміни будівель
спірного майна, необхідні спеціальні
знання.

Судова експертиза призначається з
урахуванням норм Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року у
редакції наказу Міністерства юстиції
України від 26.12.2012 року № 1950/5 (далі -
Інструкція).

Основними із видів (підвидів) експертиз
є інженерно-технічна, яка включає в
себе будівельно-технічну
(оціночно-будівельна) (підпункт 1.2.2
пункту 1.2. Інструкції) та економічна:
бухгалтерського та податкового обліку;
фінансово-господарської діяльності;
фінансово-кредитних операцій (підпункт
1.2.3 пункт 1.2. Інструкції).

Проведення експертизи відповідно до
частини 3 статті 41 ГПК України доручити
Вінницькому відділенню Київського
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

Відповідно до пункту 1 частини 2
статті 79 ГПК України господарський суд
має право зупинити провадження у
справі за клопотанням сторони,
прокурора, який бере участь в судовому
процесі, або за своєю ініціативою у
випадку призначення господарським
судом судової експертизи.

За таких обставин, керуючись
статтями 41, 79, 86 ГПК України,
Рівненський апеляційний господарський
суд -

УХВАЛИВ

1. Призначити у справі №8/6/2012/5003
комплексну будівельно-технічну та
економічну судову експертизу,
проведення якої доручити Вінницькому
відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (21004, м.Вінниця, вул.Кірова, 1).

2. На вирішення експертам
поставити наступні питання:

- Чи відповідають матеріали справи, які
свідчать про фінансування будівництва
будівель дитячого санаторію "Сокілець",
який знаходиться за адресою: Вінницька
область, Немирівський район,
с.Сокілець, зокрема
фінансово-кошторисні документи,
вимогам до оформлення подібних
документів і чи є підстави вважати
відображені у них дані достовірними
відомостями?

- Чи підтверджується
фінансово-кошторисними документами
фінансування профспілками будівництва
будівель дитячого санаторію "Сокілець",
який знаходиться за адресою: Вінницька
область, немирівський район,
с.Сокілець?

- Коли, за чий рахунок і в яких об'ємах
проводилися невід'ємні поліпшення та
реконструкції будівель дитячого
санаторію "Сокілець", який знаходиться
за адресою: Вінницька область,
Немирівський район, с.Сокілець?

- Чи підтверджується документально
фінансування держави в здійсненні
будівництва (реконструкції) спірного
майна ДП "Дитячий санаторій "Сокілець",
який знаходиться за адресою:
с.Сокілець, вул.Леніна 49?

- Чи є у вартості об'єктів нерухомості
за адресою:с.Сокілець, вул.Леніна 49
частка фінансування споруд за рахунок
державних коштів?

- За рахунок яких джерел здійснювалось
фінансування будівництва,
реконструкції, поліпшення, ремонту
спірного нерухомого майна ДП "Дитячий
санаторій "Сокілець", який знаходиться
за адресою: с.Сокілець, вул.Леніна 49?

Питання будівельно-технічної
експертизи:

- Чи підтверджують матеріали справи,
зокрема: акти вводу в експлуатацію
після реконструкції чи ремонту, акти
виконаних робіт, довідки та ін., зміну
стану будівель Дитячого санаторію
"Сокілець", які знаходяться за адресою:
с.Сокілець, вул.Леніна 49?

- В якому обсязі виконані
ремонтно-будівельні роботи
зазначеного нерухомого майна?

- Коли, за чий рахунок і в яких об'ємах
проводилися невід'ємні поліпшення та
реконструкції будівель Дитячого
санаторію "Сокілець", які знаходяться
за адресою: м. с.Сокілець, вул.Леніна 49?

- Яка ринкова вартість будівельних
робіт (переобладнання ремонт,
реконструкція, поліпшення) проведених
після 24.08.1991 року?

- Чи можливо вважати будівлі, що зазнали
реконструкції, капітального ремонту,
поліпшень такими, що за технічними
даними відповідають первісному стану?
На скільки змінились дані будівлі?

- Чи підтверджується матеріалами
технічної інвентаризації БТІ
тотожність об'єктів нерухомості за
адресою с.Сокілець, вул.Леніна 49, станом
на дату подання позову, зазначеному
об'єкту станом на рік введення в
експлуатацію в частині загальної
площі, кількості приміщень, поверхів?

- Чи підтверджується
фінансово-кошторисними документами
фінансування профспілками
будівництва будівель Дитячого
санаторію "Сокілець", який знаходиться
за адресою: с.Сокілець, вул.Леніна 49?

- Коли, за чий рахунок і в яких об'ємах
проводилися невід'ємні поліпшення та
реконструкції будівель Дитячого
санаторію "Сокілець", який знаходиться
за адресою: с.Сокілець, вул.Леніна 49?

3. Зупинити провадження у справі
№8/6/2012/5003 на час проведення судової
будівельно-технічної експертизи до
отримання висновку за її результатами.

4. Зобов'язати сторони у справі №
8/6/2012/5003 забезпечити спеціалістам
Вінницького відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз безперешкодний доступ до
об'єктів та матеріалів, що підлягають
дослідженню.

5. Зобов'язати сторони на вимогу
експертів надати матеріали, необхідні
для проведення експертизи.

6. Оплату витрат по проведенню
експертизи покласти на відповідача 2 -
Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця".

8. Експерту по закінченню експертизи
представити Рівненському апеляційному
господарському суду мотивований
експертний висновок.

9. Ухвалу направити сторонам та третій
особі - для відома та Вінницькому
відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз - для виконання.

10. Суд попереджає експертів про
необхідність проведення експертизи у
відповідності до Закону України "Про
судову експертизу" та про кримінальну
відповідальність у разі дачі
неправдивих висновків, передбачену
статтями 384, 385 Кримінального кодексу
України.

11. Направити до Вінницького відділення
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз для
проведення судової експертизи
матеріали справи № 8/6/2012/5003.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Саврій В.А.

Суддя
Тимошенко О.М.