ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 р. Справа № 909/160/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Грици Ю.І.

при секретарі судового засідання
Ковальчук Р. О.

За участю:

позивача - Томина Андрія Васильовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом:
фізичної особи-підприємця Томин Андрія
Васильовича (вул. Гоголя, 2,м. Городенка,
Городенківський район,
Івано-Франківська область,78100, код
) до відповідача: дочірнього
підприємства "Городенківська
птахофабрика" ПАТ "Авангард" (вул.
Винниченка, 164, м. Городенка,
Городенківський район,
Івано-Франківська область, 78100, код
34161115) про стягнення коштів в сумі 30 630,07
грн. та 1827,00 грн. судового збору,

встановив, що фізична
особа-підприємець Томин Андрій
Васильович звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача: дочірнього підприємства
"Городенківська птахофабрика" ПАТ
"Авангард" про стягнення коштів в сумі 30
630,07 грн., з яких 25346,29 грн.
заборгованість за поставлений товар,
2027,70 грн. штраф, 3565,90 грн. пеня та 690,18 грн.
3 % річних та 1827,00 грн. судового збору.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
надав суду для огляду оригінали
документів поданих до позовної заяви.
В обґрунтуванні посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань згідно
договору поставки № 4 від 04.01.12 в
частині розрахунку за поставлений
позивачем товар та обґрунтовано
положеннями статей 525, 526, 530, 692
Цивільного та 193 Господарського
кодексів України. Факт наявності
заборгованості підтверджується
розхідними накладними. Внаслідок
неналежного виконання умов договору
позивачем нараховано відповідачу пеню,
інфляційні збитки та 3 % річних.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, вимоги ухвали суду від 14.02.14 не
виконав, відзиву на позов не подав, про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення наявним в
матеріалах справи (а.с.3). Письмових
заяв, повідомлень суду щодо поважності
причин відсутності представника
відповідача в судовому засіданні від
останнього до суду не надходило.

Таким чином, ухвала суду надіслана за
вказаною адресою вважається врученою
відповідачеві належним чином, а тому
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами, без участі повноважного
представника відповідача, відзиву на
позов, запобігаючи, одночасно,
безпідставному затягуванню розгляду
спору та сприяючи своєчасному
поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
заслухавши пояснення позивача, суд
вважає зазначити наступне:

04.01.12 між приватним підприємцем Томин
Андрієм Васильовичем (продавець) та
дочірнім підприємством
"Городенківська птахофабрика" ПАТ
"Авангард" в особі директора Петричко
Євгена Михайловича (покупець) було
укладено договір поставки товару № 4
(далі - договір), у відповідності до умов
якого продавець зобов'язується
продавати покупцю товари згідно
виписаних накладних, а покупець
зобов'язався оплатити товар на
підставі рахунків-фактур та накладних,
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок продавця не
пізніше десяти календарних днів з
моменту отримання рахунку-фактури, або
накладної (п.2.1.,2.2. договору).

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу протягом 2012 року
товарно-матеріальні цінності
(будівельні матеріали) на суму 15807,00
грн., що підтверджується розхідними
накладними № Пн-0014130 від 10.08.12, № Пн-0016316
від 05.09.12, № Пн-0016659 від 10.09.12, № Пн-0016661
від 10.09.12, Пн-0016918 від 13.09.12, № Пн-017318 від
19.09.12, № Пн-0017435 від 20.09.12, № Пн-0017534 від
22.09.12, № Пн-0017603 від 24.09.12, № Пн-0017734 від
25.09.12, № Пн-0017797 від 26.09.12, № Пн-0018115 від
01.10.12, № Пн-0018230 від 02.10.12, № Пн-0018231 від
02.10.12, № Пн-0018253 від 03.10.12, № Пн-0018314 від
03.10.12, № Пн-0018364 від 04.10.12, № Пн-0018475 від
05.10.12, № Пн-0018514 від 05.10.12, № Пн-0018677 від
08.10.12, № Пн-0018751 від 09.10.12, № Пн-0018898 від
10.10.12, № Пн-0018977 від 11.10.12, № Пн-0018978 від
11.10.12, № Пн-0018990 від 11.10.12, № Пн-0018991 від
11.10.12, № Пн-0019143 від 15.10.12, № Пн-0019251 від
16.10.12, № Пн-0019252 від 16.10.12, № Пн-0019253 від
16.10.12, № Пн-0019844 від 23.10.12, № Пн-0020023 від
25.10.12, № Пн-0020024 від 25.10.12, № Пн-0020078 від
26.10.12, № Пн-0020096 від 26.10.12, № Пн-0020133 від
26.10.12, № Пн-0020305 від 30.10.12, № Пн-0020442 від
31.1012, № Пн-0020443 від 31.10.12, № Пн-0020444 від
31.10.12, № Пн-0020486 від 01.11.12, № Пн-0020989 від
08.11.12, № Пн-0020990 від 08.11.12, № Пн-0020991 від
08.11.12, № Пн-0021046 від 09.11.12, № Пн-0021130 від
10.11.12, № Пн-0021131 від 10.11.12., які
знаходяться в матеріалах справи
(а.с.16-27), а у 2013 році на суму 9539,29 грн., що
підтверджується розхідними накладними
№ Пн-0006951 від 04.06.13, Пн-0006952 від 04.06.13,
Пн-0007264 від 06.06.13, Пн-0007265 від 06.06.13, Пн-0007293
від 07.06.13, Пн-0007475 від 08.06.13, Пн-0008199 від
19.09.13, Пн-0008200 від 19.06.13, Пн-0009596 від 08.07.13,
Пн-0009918 від 11.07.13, Пн-0010121 від 15.07.13, Пн-0010240
від 16.07.13, Пн-0010242 від 16.07.13, Пн-0010441 від
18.07.13, Пн-0010442 від 18.07.13, Пн-0010662 від 20.07.13,
Пн-0011040 від 24.07.13, Пн-0011290 від 26.07.13, Пн-0011462
від 29.07.13, Пн-0011463 від 29.07.13, Пн-0011656 від
30.07.13, Пн-0011658 від 30.07.13, Пн-0012095 від 05.08.13,
Пн-0012096 від 05.08.13, Пн-0012097 від 05.08.13, Пн-0012405
від 07.08.13, Пн-0012407 від 07.08.13, Пн-0012616 від
09.08.13, Пн-0013663 від 20.08.13, Пн-0013668 від 20.08.13,
Пн-0013670 від 20.08.13, Пн-0013912 від 21.08.13, Пн-0013913
від 21.08.13, Пн-0013916 від 21.08.13, Пн-0013917 від
21.08.13, Пн-0020119 від 10.10.13, які знаходяться в
матеріалах справи (а.с.28-32).

З метою досудового врегулювання спору
11.10.2013 р. позивач звернувся до
відповідач в претензією-вимогою № 60
про сплату заборгованості, яка
залишена останнім без відповіді та
реагування.

При цьому, підписання відповідачем, без
жодних зауважень, розхідних накладних
(а.с.16-32), які є первинними документами у
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", відповідають
вимогам ст. 9 цього Закону та п. 2.4.
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, фіксують факт
здійснення господарської операції, в
даному випадку, поставку товару
Постачальником Покупцю та є підставою
для виникнення у відповідача обов'язку
щодо здійснення розрахунків за
отриманий товар.

Проте, відповідач не виконав взяті на
себе договірні зобов'язання, в частині
здійснення розрахунків за отриманий
товар, внаслідок чого, утворилась
заборгованість в сумі 25346,29 грн.

Наявність заборгованості за отриманий
товар, обумовлений договором,
визначено самим відповідачем у
підписаному сторонами акті звірки
розрахунків від 14.10.2013 р. (а.с. 13).

Позивачем доведено а відповідачем не
спростовано, факт наявності
заборгованості за поставлений товар. В
матеріалах справи відсутні відомості,
які підтвердили б сплату вище
зазначеної заборгованості.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу
України вбачається, що цивільні права
та обов"язки виникають зокрема, з
Договору.

За змістом ст.265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. Реалізація суб'єктами
господарювання товарів
негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

В силу ст.712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з
положеннями статті 173, 193
Господарського кодексу України.

Договір, згідно статті 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи викладене вимога позивача
про стягнення 25346,29 грн. є обґрунтованою
та підлягає задовленню.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу ст. 546 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема неустойкою
(штрафом, пенею), якою, з огляду на
положення ст.549 Цивільного кодексу
України, є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського Кодексу
України штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов"язання мало
бути виконано.

В силу ч. 2 статті 343 Господарського
Кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Розділом 3 договору сторони визначили,
що за прострочку оплати покупець
згідно Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.96 сплачує продавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, за
кожен день прострочки оплати за
отриманий товар, штраф в розмірі трьох
процентів від суми невиконаного
зобов'язання та штраф у розмірі восьми
процентів від несплаченої суми за
безпідставне користування грошима
продавця.

Таким чином, укладаючи договір, сторони
дійшли згоди відносно забезпечення
виконання відповідачем грошових
зобов'язань штрафом та пенею та
погодили строк їх нарахування.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов"язання, на вимогу
кредитора зобов"язаний сплатити суму
боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом (ст.625 Цивільного кодексу
України).

На підставі вказаної норми закону та
розділу 3 договору позивачем
нараховано відповідачу 2027,70 грн. штрафу
та 690,18 грн. 3 % річних, які підлягають
стягненню. Що стосується стягнення
пені то вона згідно вимог ст. 232 ГК
України підлягає перерахунку та
становить 1705, 91грн., яку слід стягнути.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього
відповідно до приписів, встановлених
ст. 49 ГПК України, слід покласти
витрати, понесені позивачем в зв"язку з
розглядом справи.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст. 124 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11, 525, 526, 546, 625, 629 Цивільного
Кодексу України, ст.ст.173, 193, 216, 230, 231, 265,
343 Господарського кодексу України, 33,
34, 49, 55, 75, ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Городенківська птахофабрика" ПАТ
"Авангард" (вул. Винниченка, 164, м.
Городенка, Городенківський район,
Івано-Франківська область, 78100, код
34161115) на користь фізичної
особи-підприємця Томин Андрія
Васильовича (вул. Гоголя, 2,м. Городенка,
Городенківський район,
Івано-Франківська область,78100, код
) 25346,29 грн. заборгованості, 2027,70
грн. штрафу, 1705,91 грн. пені, 690,18 грн. 3 %
річних та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.03.14

Суддя
Грица Ю. І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Дуб'юк Т.Ю.