ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.Справа № 922/6/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м.Київ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод", м.Богодухів про стягнення
10244,55 гривень за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2014 року позивач, дочірня
компанія "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", звернувся до господарського
суду Харківської області з позовною
заявою про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Богодухівський молзавод" (відповідача)
суми заборгованості у розмірі 10244,55
гривень, у тому числі, 8971,33 гривень суми
основної заборгованості, 686,77 гривень
суми нарахованої пені, 577,48 гривень суми
3% річних, 8,97 гривень суми інфляційних
втрат. Заявлену вимогу обґрунтував
неналежним виконанням відповідачем
умов договору №11/Б-42ПР-02 поставки
природного газу, укладеного між
сторонами 30 серпня 2011 року. Крім того,
позивач просив суд стягнути з
відповідача 1720,50 гривень судового
збору.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10 січня 2014 року
було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду. Провадження у справі
було порушено та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 28 січня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 28 січня 2014 року
було відкладено розгляд справи на 11
лютого 2014 року.

11 лютого 2014 року представник
відповідача надав через канцелярію
суду відзив з додатками (вх.№4732), в
якому заперечував проти позову, так як
вважав, що повністю виконав свій
обов'язок по спірному договору, та
просив суд відмовити у задоволенні
позову. Судом було досліджено наданий
відзив та долучено до матеріалів
справи.

У відкритому судовому засіданні 11
лютого 2014 року було оголошено перерву
до 27 лютого 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року було відкладено розгляд справи на
11 березня 2014 року.

07 березня 2014 року представник позивача
надав через канцелярію суду заяву
(вх.№7825), в якій підтримав заявлені
позовні вимоги та просив суд
розглядати справу без його участі за
наявними в ній матеріалами.

11 березня 2014 року представник
відповідача надав через канцелярію
суду супровідним листом (вх.№8078)
платіжне доручення №4465 від 07 березня
2014 року на підтвердження повного
погашення суми основної
заборгованості. Судом було досліджено
надані документи та долучено до
матеріалів справи.

Сторони у відкрите судове засідання 11
березня 2014 року своїх представників не
направили. Про час та місце проведення
судового засідання були повідомлені
належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, встановив наступне.

30 серпня 2011 року між дочірньою
компанією "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (позивачем) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Богодухівський молзавод"
(відповідачем) було укладено договір
№11/Б-42ПР-02 поставки природного газу.
Даний договір було підписано
повноважними представниками з обох
сторін та скріплено печатками.

Відповідно до умов договору,
постачальник (позивач) зобов'язався
здійснити покупцю (відповідачу)
поставку імпортованого природного
газу за кодом згідно з УКТ ЗЕД , а
покупець, в свою чергу, зобов'язався
прийняти і оплатити природний газ в
обсязі, зазначеному у п.1.2 договору.

Відповідно до п.4.1 договору, оплата за
природний газ із врахуванням вартості
транспортування територією України
проводиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку:

- за серпень 2011 року протягом 3
банківських днів з дати укладення
договору;

- за вересень 2011 року:

- оплата в розмірі 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводяться протягом 3 банківських
днів з дати укладення договору;

- оплата в розмірі 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводяться до 5-го числа та до 15-го
числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за спожитий газ
із врахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання-передачі газу до 5-го числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з 06 серпня 2011 року по 31 жовтня 2011
року позивач здійснив поставку
природного газу відповідачу на суму
253971,33 гривень, що підтверджується
підписаними з обох сторін наступними
актами передачі-приймання природного
газу (а.с.18-20):

- акт від 31 серпня 2011 року на суму 113615,45
гривень;

- акт від 30 вересня 2011 року на суму 129803,16
гривень;

- акт від 31 жовтня 2011 року на суму 10552,72
гривень.

Відповідач, в свою чергу, отриманий газ
оплатив частково, у зв'язку з чим
виникла заборгованість перед
позивачем у розмірі 8971,33 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент розгляду спору, відповідач
повністю погасив суму основної
заборгованості у розмірі 8971,33 гривень,
що підтверджується наявним у
матеріалах справи платіжним
дорученням №4465 від 07 березня 2014 року.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи викладене, суд припиняє
провадження у даній справі щодо
стягнення з відповідача суми основної
заборгованості у розмірі 8971,33 гривень,
на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Щодо заявленої вимоги позивача про
стягнення з відповідача 686,77 гривень
пені, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.548 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком (ст.546
ЦКУ).

Відповідно до п.7.3.1 спірного договору, у
разі порушення покупцем умов п.4.1
договору, покупець зобов'язався
сплатити пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Суд, перевіривши розрахунок позивача,
перевіривши період нарахування
останнім вказаної суми, дійшов
висновку про те, що даний розрахунок є
невірний, а тому, суд, перерахувавши
заявлену до стягнення позивачем суму
пені, відповідно до норм чинного
законодавства України, вважає за
необхідне стягнути з відповідача 686,54
гривень, в решті стягуваної суми у
розмірі 0,23 гривень слід відмовити.

Щодо заявленої вимоги позивача про
стягнення з відповідача 8,97 гривень
суми інфляційних втрат та 577,48 гривень
суми 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, перевіривши розрахунки позивача
щодо кожної із нарахованих санкцій,
перевіривши періоди нарахування
останнім вказаних сум інфляційних
втрат та 3% річних, дійшов висновку про
те, що відповідні розрахунки є вірними,
та відповідають нормам чинного
законодавства, а тому підлягають
стягненню з відповідача у повному
обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, встановивши сторону, з вини
якої справу було доведено до суду, суд
керується ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.546,
548, 625 Цивільного кодексу України,
ст.ст.179, 193 Господарського кодексу
України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49,
80, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" (62103, Харківська область,
м.Богодухів, пров.Харківський, 6, , р/р 2525 в ГРУ ПАТ КБ
"ПриватБанк" у м.Харкові, МФО 351533) на
користь дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м.Київ,
вул.Шолуденка, 1, , р/р
7001 в Київській ФПАТКБ
"Південкомбанк" у м.Києві, МФО 320876) 686,54
гривень пені, 577,48 гривень суми 3% річних,
8,97 гривень інфляційних втрат та 1720,46
гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

В частині позову щодо стягнення 0,23
гривень пені відмовити.

В частині позову щодо стягнення 8971,33
гривень суми основної заборгованості
провадження у справі №922/6/14 припинити,
на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17 березня 2014
року.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/6/14