ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

07.03.2014 Справа № 901/3241/13за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Едельвейс Еволюшн»

(вул. Калузька, б. 10, м. Донецьк, 83003)

(Алупкінське шосе, 60, смт. Гаспра, м.
Ялта, АР Крим, 98662)

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Мікс-Плюс»

(вул. Панаса Мирного, б. 3, кв. 18, м. Київ,
01011)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Реєстраційної служби
Ялтинського міського управління
юстиції в АР Крим

(вул. Садова, б. 11, м. Ялта, АР Крим, 98600)

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача:

приватне підприємство «ТАЛА 2005»

(пр.-т Карла Маркса, б. 117, Кіровський
район, м. Дніпропетровськ, 49002)

ОСОБА_3

(АДРЕСА_1)

про витребування майна та визнання
права власності

Головуючий суддя
Радвановська Ю.А.

Судді
Потопальский С.С.

Чонгова С.І.

Представники:

Від позивача: не з'явився, ТОВ
«Едельвейс Еволюшн»;

Від відповідача: Яшина Людмила
Олександрівна, представник,
довіреність б/н від 30.10.2013, Русанов
Геннадій Вікторович, представник,
довіреність б/н від 14.11.2013, ТОВ
«Мікс-Плюс»;

Від третьої особи: не з'явився,
Реєстраційна служба Ялтинського
міського управління юстиції в АР Крим;

Від третьої особи: не з'явився, ПП «ТАЛА
2005»;

Від третьої особи: не з'явився, ОСОБА_3.

Суть спору: товариство з обмеженою
відповідальністю «Едельвейс Еволюшн»
звернулося до господарського суду АР
Крим з позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мікс-Плюс» та просить суд витребувати
від відповідача лікувальний (спальний)
корпус АДРЕСА_2, та визнати за ним право
власності на вказане нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 01
жовтня 2013 року по даній справі було
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Реєстраційну службу
Ялтинського міського управління
юстиції в АР Крим.

Ухвалою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 14
жовтня 2013 року по даній справі було
залучено до участі у справі у якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - приватне
підприємство «ТАЛА 2005» та ОСОБА_3.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
спірне майно вибуло з володіння
позивача поза його волею, у зв'язку з
чим позивач просить витребувати його у
відповідача та визнати за ним право
власності на вказане спірне майно.
Також позовні вимоги обґрунтовані
посиланнями на положення статей 182, 215,
216, 330, 387, 388, 392 Цивільного кодексу
України.

Представник позивача явку у судове
засідання не забезпечив, про причини
неявки суд не повідомив, про час та
місце розгляду справи був сповіщений
належним чином.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на
безпідставність позовних вимог та
відсутність належних доказів на їх
підтвердження, у зв'язку з чим просив у
задоволенні позовних вимог відмовити,
про що зазначив у відзиві на позов (а.с.
64-65).

Треті особи явку представників у
судове засідання не забезпечили, про
причини неявки суд не повідомили, про
час та місце розгляду справи були
сповіщені належним чином.

Зважаючи на вказані обставини,
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, суд
визнав за можливе розглянути справу за
відсутності представників третіх осіб
та позивача за наявними у ній
матеріалами.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 12 листопада 2013 року у даній справі
за клопотанням представника позивача
(а.с. 107) в порядку статті 69
Господарського процесуального кодексу
України було продовжено строк розгляду
справи на п'ятнадцять днів (а.с. 111-113).

16 грудня 2013 року ухвалою
господарського суду Автономної
Республіки Крим для подальшого
розгляду даної справи призначено
колегіальний розгляд справи. Склад
колегії вирішено визначити за
допомогою автоматизованої системи
документообігу суду (а.с. 160-161).

За результатами автоматичного
розподілу членами колегії визначені
суддя господарського суду Автономної
Республіки Крим Потопальський С.С. та
суддя господарського суду Автономної
Республіки Крим Чонгова С.І..

У відповідності до вимог пункту 3.8
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року, у зв'язку із зміною
складу суду, розгляд справи розпочався
заново, як і початок перебігу строку її
розгляду.

Розгляд справи відкладався в порядку
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно зі статтями 20, 22, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України представникам сторін
роз'яснені процесуальні права та
обов'язки.

За клопотанням представників сторін,
відповідно до статті 10 Конституції
України, статті 12 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»,
пояснення та клопотання по справі
надавалися ними російською мовою.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

встановив:

01 жовтня 2002 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Лікувальний комплекс «Марат»
(продавець) та приватним підприємством
«Фламінго» (покупець) був укладений
договір купівлі - продажу № 11,
відповідно до пункту 1.1 якого продавець
продав, а покупець придбав лікувальний
(спальний) корпус АДРЕСА_2, на території
ТОВ «Лікувальний комплекс «Марат» у
відповідності з умовами, визначеними у
даному правочині (а.с. 25).

Продавець, керуючись законодавством
України про підприємства та про
власність, зобов'язався здійснити
продаж вказаного об'єкту нерухомості.
Об'єкт купівлі-продажу є власністю
продавця - на підставі свідоцтва про
право власності за №1334 від 30 вересня 2002
року, виданого виконавчим комітетом
Гаспринської поселкової ради
Автономної Республіки Крим. Свідоцтво
видано на підставі рішення виконавчого
комітету Гаспринської посилкової ради
від 26 вересня 2002 року №74 та
зареєстровано Ялтинським БТІ 30 вересня
2002 року, записано у реєстрову книгу
№16-г стр.121 під реєстровим номером 262
(п.2.1 договору).

23 липня 2003 року між приватним
підприємством «Фламінго» (продавець)
та ОСОБА_3 (покупець) було укладено
договір купівлі - продажу № 2393,
відповідно до пункту 1 якого продавець
продав, а покупець купив лікувальний
(спальний) корпус АДРЕСА_2, на території
ТОВ «Лікувальний комплекс «Марат» (а.с.
26).

Зазначений договір 23 липня 2003 року
посвідчений приватним нотаріусом
Ялтинського міського нотаріальної
округу АР Крим ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 2393.

Згідно з пунктом 1.1 статуту приватного
підприємства «ТАЛА 2005» підприємство є
правонаступником всіх прав та
обов'язків приватного підприємства
«Фламінго», у зв'язку зі зміною
власників та найменування згідно
рішення підприємства від 29 вересня 2005
року відповідно до Господарського
кодексу, Цивільного кодексу, Закону
України «Про власність» та інших
нормативно-правових актів (а.с. 19).

15 жовтня 2003 року між ОСОБА_3 (продавець)
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Мікс-Плюс»
(покупець) було укладено договір
купівлі - продажу № 3791, відповідно до
пункту 1 якого продавець продав, а
покупець купив лікувальний (спальний)
корпус АДРЕСА_2, на території ТОВ
«Лікувальний комплекс «Марат» (а.с. 28).

Зазначений договір 15 жовтня 2003 року
посвідчений приватним нотаріусом
Ялтинського міського нотаріальної
округу АР Крим ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 3791.

Таким чином, на даний час власником
нерухомого майна є товариство з
обмеженою відповідальністю
«Мікс-Плюс».

Позивач б огрунутвання своїхз вимог
посилається на те, що рішенням
господарського суду Донецької області
від 25 жовтня 2012 року по справі №
5006/11/133пд/2012 договір купівлі - продажу
нерухомого майна № 11 від 01 жовтня 2002
року, укладений між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Лікувальний комплекс «Марат» та
приватним підприємством «Фламінго»,
визнаний недійсним (а.с. 30-35).

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що оскільки
первісний договір купівлі - продажу
нерухомого майна № 11 від 01 жовтня 2002
року був визнаний недійсним за
рішенням суду, наявні правові підстави
для витребування вищевказаного
нерухомого майна у відповідача.

Таким чином, позивач наполягає на тому,
що спірне нерухоме майно вибуло з
володіння ТОВ «Лікувальний комплекс
«Марат» всупереч його волі, у зв'язку з
чим просить суд витребувати його у
відповідача та визнати за товариством
з обмеженою відповідальністю
«Едельвейс Еволюшн» право власності на
вказане спірне майно.

Одночасно, зі статуту позивача
вбачається, що товариство з обмеженою
відповідальністю «Едельвейс Еволюшн»
утворено шляхом виділу з ТОВ
«Лікувальний комплекс «Марат». Згідно
з передавальним актом станом на 30
квітня 2013 року товариству з обмеженою
відповідальністю «Едельвейс Еволюшн»
передані права та обов'язки за
договором купівлі - продажу № 11 від 01
жовтня 2002 року.

Враховуючи викладене, товариство з
обмеженою відповідальністю «Едельвейс
Еволюшн» є правонаступником ТОВ
«Лікувальний комплекс «Марат» в
частині взаємовідносин, які виникли за
договором купівлі - продажу № 11 від 01
жовтня 2002 року.

Викладене з'явилося підставою для
звернення товариства з обмеженою
відповідальністю «Едельвейс Еволюшн»
до господарського суду АР Крим із даною
позовною заявою.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд визнав позовні вимоги
такими, що задоволенню не підлягають, з
наступних підстав.

Предметом даного позову є вимоги про
витребування спірного нерухомого
майна у відповідача та визнання за
товариством з обмеженою
відповідальністю «Едельвейс Еволюшн»
права власності на спірне майно.

В позовній заяві позивач як на підставу
позову посилається на норми Цивільного
кодексу України, якими передбачені
засади захисту права власності,
зокрема, право на витребування
власником свого майна від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним та від
добросовісного набувача, а саме -
статті 387 та 388 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до статті 387 Цивільного
кодексу України власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу
України якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: 1) було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; 2) було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; 3) вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

Отже, для застосування цієї норми
повинно бути доведено ті обставини, що
майно вибуло з володіння власника або
володіння особи, якій воно було
передано власником у користування в
силу зазначених обставин, а також, що
набувач придбав це майно за відплатним
договором і що він не знав і не міг
знати про те, що майно придбане у особи,
яка не мала право його відчужувати.

Оскільки добросовісне набуття у
розумінні статті 388 Цивільного кодексу
України можливе лише тоді, коли майно
придбано не безпосередньо у власника, а
у особи, яка не мала права його
відчужувати, наслідком угоди,
укладеної з таким порушенням, є не
двостороння реституція, а повернення
майна із володіння набувача і не
потребує ухвалення рішення про
визнання за ним права власності.

При цьому, випадки витребування майна
від добросовісного набувача обмежені й
можуть мати місце при умові, що майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність в діях власника волі на
передачу майна іншій особі виключає
можливість його витребування від
добросовісного набувача.

Судом з матеріалів справи встановлено,
що нерухоме майно вибуло з володіння
ТОВ «ЛК «Марат» на підставі договору
купівлі - продажу № 11 від 01 жовтня 2002
року.

Так, в обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що договір
купівлі - продажу нерухомого майна № 11
від 01 жовтня 2002 року визнаний недійсним
за рішенням господарського суду
Донецької області від 25 жовтня 2012 року
по справі № 5006/11/133пд/2012, яким
встановлено, що спірне майно вибуло з
володіння позивача всупереч його волі.

Проте, судом під час розгляду даної
справи було встановлено, що постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 29 січня 2014 року
у справі № 5006/11/133пд/2012 рішення
господарського суду Донецької області
від 25 жовтня 2012 року по вказаній справі
скасовано (а.с. 210-212).

Отже, преюдиція фактів, на яку позивач
посилається в обґрунтування позовних
вимог відповідно до статті 35
Господарського процесуального кодексу
України, а саме - встановлення факту
вибуття спірного майна поза волею
позивача, у даному випадку відсутня.

Таким чином, первісний договір купівлі
- продажу нерухомого майна № 11 від 01
жовтня 2002 року на даний час є дійсним, а
обставини, наведені позивачем у позові,
суперечать фактичним обставинам
справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що товариство з
обмеженою відповідальністю
«Мікс-Плюс» є добросовісним набувачем
спірного майна.

Отже, правові підстави для
витребування вказаного майна у
відповідача, а також визнання права
власності на нього за позивачем у суду
відсутні.

Таким чином, враховуючи викладене,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

У судовому засіданні були оголошені
вступна та резолютивна частини. Повне
рішення складено 12 березня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 49, 82-84 Господарського
процесуального Кодексу України, суд

вирішив:

1. В позові відмовити в повному обсязі.

Головуючий суддя підпис
с Ю.А.
Радвановська

Судді
підпис
С.С. Потопальский

підпис
С.І. Чонгова