ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Справа № 926/742/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Катеринчук
Л.Й., Коробенка Г.П.
(доповідач)розглянувши матеріали
касаційної скаргиЧернівецької міської
ради, м. Чернівціна
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 02.12.2013р.у
справігосподарського суду
Чернівецької областіза
позовомприватного підприємства
"Граніт-Девелопмент" м.
ЧернівцідоЧернівецької міської ради,
м. Чернівціпро визнання недійсним
частини договору оренди землі за
участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Лелюк Х.М. (представник за
дов. від 19.11.2013р. № 01/02-18/1176), Юзьків М.І.
(представник за дов. від 05.06.2013р. №
01/02-18/507)

ВСТАНОВИВ:

ПП "Граніт-Девелопмент" звернулось
до господарського суду Чернівецької
області з позовом до Чернівецької
міської ради про визнання недійсним
договору оренди землі №7688 від 20.02.2012
року в частині пунктів 11.1, 12.4 та додатку
№2, якими передбачено обов'язок
сплатити одноразовий внесок на
розвиток соціально-культурної
інфраструктури м. Чернівців.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 12.09.2011 р. у
справі № 926/742/13, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 02.12.2013р., позов
задоволено частково, визнано
недійсними пункти 11.1 та 12.4 Договору
оренди землі №7688 від 20.02.2012р., що
укладений між ПП "Граніт-Девелопмент"
та Чернівецькою міською радою, в решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими
рішенням та постановою, Чернівецька
міська рада звернулась з касаційною
скаргою до Вищого господарського суду
України, в якій просить їх скасувати та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити повністю, мотивуючи скаргу
тим, що оскаржувані судові акти
прийняті з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
необхідним касаційну скаргу залишити
без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.06.2008 р. між ПП "Виробничо-торгова фірма
"Агропромселбуд" (Продавець) та ПП
"Граніт - Девелопмент" (Покупець)
укладено Договір купівлі-продажу
частини комплексу будівель і споруд
розташованих по вулиці Тореза Моріса,
№ 31, в м. Чернівці.

Відповідно до витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 19394240, 03.07.2008 року за ПП "Граніт -
Девелопмент" зареєстровано право
власності на нерухомість визначену
Договором купівлі-продажу частини
приміщень.

Відповідно до ст. 120 Земельного
кодексу України (у редакції чинній на
момент укладення Договору оренди
земельної ділянки від 20.02.2012 р.) у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у користуванні,
то в разі набуття права власності на ці
об'єкти до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Рішенням Чернівецької міської
ради від 11.09.2008 р. № 685 надано ПП "Граніт
- Девелопмент" земельну ділянку на вул.
М. Тореза, 31 площею 1,0459 га в оренду до
30.12.2018 р. для обслуговування нежитлових
будівель (п. 3.) та дозволено ПП "Граніт -
Девелопмент" здійснити реконструкцію
під бетонний завод двох власних
резервуарів на земельній ділянці
площею 1,0459 га на вул. М. Тореза, 31 (п. 3.3.).

В подальшому рішенням
Чернівецької міської ради від 29.09.2011р.
№280 надано ПП "Граніт - Девелопмент"
значно меншу земельну ділянку, за
адресою вул. М. Тореза, 31, а саме: площею
0,5000 га в оренду до 30.12.2018р. для
обслуговування виробничих будівель
(реконструкція під бетонний завод)
згідно з матеріалами інвентаризації
земель.

При цьому, вказаним рішенням
зобов'язано ПП "Граніт - Девелопмент"
земельну ділянку за адресою вул. М.
Тореза, 31 площею 0,5459 га протягом 30
календарних днів з дня прийняття цього
рішення привести в належний стан,
звільнити (п. 14.3) та земельну ділянку за
адресою вул. М. Тореза, 31 площею 0,5459 га
зарахувати до земель запасу міста.

Крім цього, рішенням Чернівецької
міської ради від 29.09.2011 р. № 280,
зобов'язано ПП "Граніт - Девелопмент"
сплатити кошти в еквіваленті орендної
плати, у вигляді одноразового внеску на
розвиток інфраструктури м. Чернівців
за фактичне користування земельною
ділянкою за адресою вул. М. Тореза, 31 за
попередні 3 роки (п. 14.6).

20.02.2012р. між Чернівецькою міською
радою (Орендодавець) та ПП "Граніт -
Девелопмент" (Орендар) на підставі
зазначеного рішення Чернівецької
міської ради від 29.09.2011 р. № 280, укладено
Договір оренди землі № 7688 (надалі -
Договір), відповідно до умов якого
Орендодавець надає, а Орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку для обслуговування виробничих
будівель (реконструкція під бетонний
завод), яка знаходиться в м. Чернівцях
на вул. Торези Моріса, 31 (п. 1.1. Договору).

У відповідності до п. 11.1. Договору
Орендар сплачує одноразовий внесок в
сумі 78115,90 грн. на розвиток
соціально-культурної інфраструктури м.
Чернівців. Орендар сплачує одноразовий
внесок протягом одного року після
державної реєстрації цього Договору.

Пунктом 12.4. Договору передбачено,
що у разі несвоєчасної сплати
одноразового внеску на розвиток
соціально-культурної інфраструктури м.
Чернівців в термін, визначений цим
договором, нараховується пеня в
розмірі 0,1% (відсотка) від нарахованої
суми внеску за кожен день прострочення
платежу, включаючи день оплати.

Предметом спору у даній справі
являється, зокрема, визнання недійсним
Договору в частині пунктів 11.1, 12.4.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно ст.13 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користуватися на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно ст.15 Закону України "Про оренду
землі" (у редакції чинній на момент
укладення договору оренди земельної
ділянки) істотними умовами договору
оренди землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін. Відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

За згодою сторін у договорі оренди
землі можуть зазначатися інші умови,
зокрема якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін,
порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на
здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.

Як встановлено судом, сторонами
Договору досягнуто згоди щодо істотних
умов, які стосуються предмета
Договору, а саме оренди землі.

Рішенням 33 сесії Чернівецької
міської ради V скликання 23.10.2008 р. №715
затверджено Положення "Про оренду та
порядок розрахунку орендної плати за
земельну ділянку у м. Чернівцях",
відповідно до п. 4.9. якого, Орендар
сплачує одноразовий внесок на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста за фактичне
користування земельною ділянкою з дати
прийняття рішення сесії про надання
йому дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки в оренду
за рахунок земель запасу міста до дати
укладення Договору оренди землі.

При цьому, відповідно до п. 4.10.
Положення "Про оренду та порядок
розрахунку орендної плати за земельну
ділянку у м. Чернівцях" при переході
права власності на будівлю або споруду
одноразовий внесок справляється з дня
виникнення права власності на будівлю
або споруду до дати укладення договору
оренди землі, якщо інше не передбачено
рішенням міської ради.

Як встановлено судами Закон
України "Про оренду землі", як і інші
закони та нормативно-правові акти, не
передбачають здійснення одноразових
або будь-яких інших внесків на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста при укладенні
договорів оренди землі.

Так, відповідно до ст. 40 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" визначено порядок
залучення, розрахунку розміру і
використання коштів пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту, який встановлюють органи
місцевого самоврядування відповідно
до Закону. При цьому, суб'єктом такого
договору є замовник, який має намір
щодо забудови земельної ділянки у
відповідному населеному пункті, та
відтак зобов'язаний взяти участь у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, крім
випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті. Крім цього,
вказаним Законом встановлені граничні
розміри пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту.

Враховуючи зазначені норми
законодавства та умов договору оренди
землі, господарський суд попередніх
інстанцій дійшов висновку, що
оспорювані пункти Договору не
ґрунтуються на вимогах Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", яким передбачено обов'язок
сплати внеску, на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста, лише при намірі
щодо забудови земельної ділянки у
відповідному населеному пункті, чого в
даному випадку не відбувалось.

Крім цього, відповідно до
Прикінцевих положень Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" закони та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим Законом, діють у
частині, що не суперечить цьому Закону,
а будь-які рішення органів місцевого
самоврядування про надання замовником
будівництва будь-яких послуг, передачу
активів у будь-якій формі (матеріальній
чи нематеріальній), передачу частини
(відсоткової частки) площ прийнятих в
експлуатацію об'єктів містобудування,
крім пайової участі відповідно до
цього Закону, прийняті до набрання
чинності цим Законом, підлягають
приведенню у відповідність із цим
Законом.

Статтею 627 ЦК України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з врахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 179 ГК України при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

За таких обставин, висновок суду
першої та апеляційної інстанції про
задоволення позовних вимог в частині
визнання недійсними п. 11.1 та 12.4
Договору колегія суддів визнає
правомірним.

Також, обгрунтованим визнає
колегія висновок суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо визнання недійсним Додатку № 2 до
Договору, оскільки даний Додаток № 2 не
вчинений у формі правочину, а саме
складений, підписаний та скріплений
відбитком печатки лише в
односторонньому порядку
представниками Чернівецької міської
ради.

З огляду на викладене, доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків викладених в оскаржуваному
рішенні та постанові і не можуть бути
підставою для їх зміни чи скасування,
оскільки вони відповідають чинному
законодавству України і обставинам
справи.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
02.12.2013р. у справі №926/742/13 залишити без
змін.

Головуючий суддя :
Н.Г. Ткаченко

Судді:
Л.Й. Катеринчук

Г.П. Коробенко