м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
позовом Відкритого акціонерного
товариства "Інжинірінгова компанія
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод енергетичного
За участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Відокремленого
підрозділу "Луганська теплова
електрична станція" Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
про стягнення 39864319,36 рос. рублів (9 742 839,65
За зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування"
до Відкритого акціонерного
товариства "Інжинірінгова компанія
про стягнення 6407806,62 рос. рублів (1444768,16
грн.) та припинення зобов'язання шляхом
зарахування зустрічних однорідних
Суддя Грєхова О. А.
Представники сторін:
від позивача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом):
Соболєв А. В. - представник за
від відповідача за первісним позовом
(позивача за зустрічним позовом): не
від третьої особи: не з'явився
Заявлено позов про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод енергетичного
машинобудування" заборгованості за
договором субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року в розмірі 39864319,36 рос. рублів (9742839,65
грн.), в тому числі 25437657,40 рос. рублів
(6216963,47 грн.) основного боргу, 14426661,96 рос.
рублів (3525876,18 грн.) неустойки.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на
виконання умов укладеного між
сторонами договору субпідряду № 160/165-10
від 09.07.2010р. позивач виготовив у
проектно-конструкторською
документацією і технічним завданням та
поставив обладнання, перелік якого
наведений у специфікації (додаток № 2.1
до додаткової угоди № 4 від 15.12.2011р. до
договору субпідряду № 160/165-10 від
09.07.2010р.) загальною вартістю 203593554,00 рос.
рублів, за яке відповідач розрахувався
частково, несплаченим залишився борг у
розмірі 25437657,40 рос. рублів Також
позивач просить стягнути із
відповідача неустойку за прострочення
відповідачем виконання зобов'язань.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013 року порушено
розгляд справи призначено на 20.01.2013
року та залучено до участі у справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Відокремлений підрозділ
"Луганська теплова електрична станція"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК Східенерго".
20.01.2014р. через відділ діловодства суду
від третьої особи надійшли пояснення
від 20.01.2014р., копія свідоцтва про
державну реєстрацію, нотаріально
засвідчена копія статуту та копія
довіреності представника, які залучені
судом до матеріалів справи.
20.01.2014р. через відділ діловодства суду
представником позивача надано докази
направлення позовної заяви з доданими
до неї документами третій особі, які
залучені судом до матеріалів справи.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву та інші документи,
витребувані судом, не надав, проте
направив телеграму про відкладення
розгляду справи у зв'язку з хворобою
За наслідками судового засідання судом
винесено ухвалу, якою відкладено
розгляд справи на 10.02.2014р.
07.02.2014р. через відділ діловодства суду
"Завод енергетичного машинобудування"
подав до позивача - ВАТ "Інжинірингова
компанія "ЗІОМАР" зустрічний позов про
стягнення 6407806,62 рос. рублів (1444768,86 грн.).
Згідно ч. 5 ст. 22 відповідач має право
визнати позов повністю або частково, а
також має право до початку розгляду
господарським судом справи по суті
подати зустрічний позов.
Відповідно до ст. 60 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач має право до початку
розгляду господарським судом справи по
суті подати до позивача зустрічний
позов для спільного розгляду з
первісним позовом. Зустрічний позов
повинен бути взаємно пов'язаний з
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.02.2014 року прийнято
зустрічну позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" про
стягнення з Відкритого акціонерного
товариства "Інжинірінгова компанія
"ЗИОМАР" пені та збитків в розмірі 6407806,62
рос. рублів (1444768,86 грн.), а також
припинення зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" в
розмірі 6407806,62 рос. рублів (1444768,86 грн.) -
за зустрічним позовом, шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог за основним та зустрічним
позовом на суму 6407806,62 рос. рублів
(1444768,86 грн.) для спільного розгляду з
Представник позивача за первісним
позовом в судовому засіданні 10.02.2014
року подав заяву про збільшення
розміру позовних вимог в частині
неустойки, відповідно до якої позивач
просить стягнути з відповідача 20277323,00
рос. рублів неустойки за прострочку
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року прийнято до
розгляду заяву позивача про збільшення
розміру позовних вимог та відкладено
розгляд справи на 03.03.2014 року.
Представник позивача за первісним
позовом підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, у поданому через відділ
діловодства суду відзиві на зустрічну
позовну заяву проти задоволення
зустрічного позову заперечував.
Представник позивача за зустрічним
позовом 28.02.2014 року через відділ
діловодства суду подав заяву про
збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої просить суд
стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Інжинірінгова компанія
"ЗИОМАР" 8600295,42 рос. рублів, а також
припинити зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" в
розмірі 8600295,42 рос. рублів - за
зустрічним позовом, шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог за
основним та зустрічним позовом на суму
8600295,42 рос. рублів.
Враховуючи норми ст. 22 ГПК України, а
також те, що дана дія не суперечить
законодавству та не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів суд приймає до
розгляду заяву позивача за зустрічним
позовом про збільшення розміру
Разом з тим, представник позивача за
зустрічним позовом в судове засідання,
яке відбулося 03.03.2014р. не з'явився, через
відділ діловодства суду подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.
Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може не
брати до уваги доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою-четвертою статті 28
Господарського процесуального кодексу
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами. Неможливість
такої заміни представника підлягає
доведенню учасником судового процесу
на загальних підставах (статті 32-34
Господарського процесуального кодексу
Зважаючи на необґрунтованість доводів
позивача за зустрічним позовом, суд
відмовляє у задоволенні клопотання про
відкладення розгляду скарги.
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.03.2014 року
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача за первісним
позовом, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.07.2010 року між Відкритим
акціонерним товариством
"Інжинірінгова компанія "ЗИОМАР" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Завод енергетичного
машинобудування" укладено договір
субпідряду № 160/165-10.

Пунктом 1 договору сторони
визначили, що в рамках даного договору
на поставку обладнання, виконання
робіт і послуг для модернізації котла
ТП-100, що знаходиться в експлуатації, по
проекту реконструкції енергоблоку ст.
№ 10 Луганської ТЕС, Україна, яка
проводиться ТОВ «Східенерго»
(замовник), субпідрядник (позивач)
зобов'язався виконати наступні роботи:

- відповідно до вимог Технічного
завдання (додаток № 1 до даного
договору), затвердженого
генпідрядником (відповідач) і
узгодженим замовником, виконати
розробку проектно-конструкторської
документації по модернізації котла
ТП-100 в обсязі, обумовленому в
Технічному завданні;

- виготовити відповідно до
вимог, викладених в
проектно-конструкторській
документації і Технічному завданні
(додаток № 1 до даного договору, що є
невід'ємною частиною даного договору),
узгодженим і затвердженим замовником,
і здійснити поставку обладнання,
найменування якого, кількість та ціна
вказані в специфікації (додаток № 2 до
даного договору, що є невід'ємною
частиною даного договору);

- надати послуги авторського
нагляду для чого субпідрядник
забезпечить відрядження
кваліфікованих спеціалістів на
територію замовника, на умовах і в
порядку, вказаних в додатковій угоді до
даного договору.

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 договору
субпідрядник гарантує якість
виконаних робіт, якість використаних
для виконання робіт матеріалів,
відповідність виконаних робіт нормам і
вимогам, вказаним в Технічному
завданні, досягнення обладнанням
визначених в
проектно-конструкторській
документації та Технічному завданні
показників і можливість експлуатації
протягом гарантійного строку.
Генпідрядник зобов'язаний прийняти і
оплатити субпідряднику поставлене на
його адресу обладнання в порядку і на
умовах, передбачених цим договором.

Строк виконання робіт визначається в
Календарному графіку виконання робіт
(додаток № 3 до даного договору, що є
невід'ємною частиною даного договору)
(п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору поставка
обладнання здійснюється партіями по
мірі виготовлення відповідно до
специфікації (додаток № 1) і відповідно
до календарного графіку виконання
робіт та поставки обладнання (додаток
№ 3). Під партією обладнання
передбачається кожна позиція в
специфікації (додаток № 1).

Відповідно до п. 3.1 договору, в редакції
додаткової угоди № 4 від 15.12.2011 року до
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року, загальна вартість договору
становить 203593554,00 рос. рублів на умовах
поставки DDU Луганська ТЕС, Україна (в
редакції правил Інкотермс 2000) і включає
всі витрати, в т.ч. митні платежі на
території Російської Федерації,
вартість сертифікату походження форми
СТ-1.

Згідно з п.п. 4.3, 4.5 договору, в редакції
додаткової угоди № 3 від 21.11.2011 року до
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року, авансовий платіж в розмірі 66034956,40
рос. рублів здійснюється протягом 35
календарних днів з моменту підписання
даного договору. Оплата залишкової
суми в розмірі 15720465,20 рос. рублів
здійснюється генпідрядником частинами
протягом 10 банківських днів з моменту
поставки на склад замовника всього
обладнання по кожній позиції
відповідно до специфікації (додаток № 2
до даного договору).

Згідно з п. 4.4 договору, в редакції
додаткової угоди № 4 від 15.12.2011 року до
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року, оплата суми в розмірі 121838132,40 рос.
рублів здійснюється генпідрядником
частинами протягом 10 банківських днів
з моменту офіційного повідомлення про
готовність позицій по специфікації до
відвантаження.

Згідно з п. 6.4 договору, в редакції
додаткової угоди № 4 від 15.12.2011 року до
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року, субпідрядник здійснює поставку
обладнання до місцезнаходження об'єкта
модернізації залізничним чи
автомобільним транспортом на умовах DDU,
91480, Україна, Луганська область, м.
Щастя, вул. Гагаріна, 1 «О», СЕ
«Луганська ТЕС» ТОВ «Східенерго»,
згідно з Правилами тлумачення
міжнародних торгових термінів
Інкотермс 2000, за виключенням п. 1.5. і п.
1.6. по додатку № 2.2, що поставляється на
умовах FCA, м. Подольськ, згідно з
Правилами тлумачення міжнародних
торгових термінів Інкотермс 2000.

У специфікації (додаток № 2.1 до
додаткової угоди № 4 від 15.12.2011р. до
договору субпідряду № 160/165-10 від
09.07.2010р.) сторони погодили, що загальна
вартість обладнання становить 203593554,00
рос. рублів.

Відповідно до п. 6.6 договору, в редакції
додаткової угоди № 1 від 17.09.2010 року до
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року, вантажоодержувачем по договору
являється Луганська ТЕС, 91480, Україна,
Луганська область, м. Щастя, вул.
Гагаріна, 1 «О» за дорученням ТОВ «Завод
енергетичного машинобудування», 02002,
Україна, м. Київ, вул. Луначарського, 4.

Відповідно до п. 6.7 договору, в редакції
додаткової угоди № 2 від 06.06.2011 року до
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року, відвантаження обладнання
здійснюється залізничним чи
автомобільним транспортом по
наступним реквізитам:

- для залізничного транспорту - 91480,
Україна, Луганська область, м. Щастя,
вул. Гагаріна, 1 «О» СЕ «Луганська ТЕС»
ТОВ «Східенерго», код станції
«Огородний» Донецької залізниці № 507707,
код отримувача вантажу № 2249.

- для автомобільного транспорту - 91480,
Україна, Луганська область, м. Щастя,
вул. Гагаріна, 1 «О» СЕ «Луганська ТЕС»
ТОВ «Східенерго».

Згідно з п.п. 6.11, 6.12 договору, датою
поставки обладнання являється дата
поставки в узгоджене сторонами місце
призначення поставки, що
підтверджується підписом і/чи
відміткою уповноваженої особи
генпідрядника в товаросупровідних
документах на поставлене обладнання.
На монтажному майданчику Луганської
ТЕС субпідрядник передасть
генпідряднику обладнання по акту
приймання-передачі. Акти
приймання-передачі підписуються
представниками генпідрядника і
субпідрядника протягом 2-х днів з дати
надходження обладнання згідно з
транспортними документами на
монтажний майданчик Луганської ТЕС.

В п. 6.22 договору сторони погодили, що
субпідрядник вважається виконавшим
свої зобов'язання по доставці
обладнання в місце передачі з місця
надходження обладнання в місце вказане
в п. 6.7 даного договору, після чого всі
витрати пов'язані з простоєм,
зберіганням, вивантаженням,
покладаються на генпідрядника.

Як стверджує позивач, поставка
обладнання вантажоодержувачу
здійснена в повному обсязі, окремими
партіями в період з 24.06.2011 року до 22.02.2012
року, що підтверджується відмітками
про проходження Луганської митниці на
міжнародних товарно-транспортних
накладних (DDU, згідно з Правилами
тлумачення міжнародних торгових
термінів Інкотермс 2000), відмітками на
міжнародних товарно-транспортних
накладних про отримання перевізником
обладнання в місці знаходження
позивача в м. Подольськ (FCA, згідно з
Правилами тлумачення міжнародних
торгових термінів Інкотермс 2000).

Акти здачі-приймання обладнання № 1 від
24.06.2011 року, № 2 від 16.11.2011 року, № 3 від
16.11.2011 року, № 4 від 16.11.2011 року, № 5 від
19.12.2011 року, № 6 від 22.02.2012 року та
товарні накладні № 183А від 24.06.2011 року,
№ 337 від 16.11.2011 року, № 338 від 16.11.2011 року,
№ 339 від 16.11.2011 року відповідач не
підписав, обґрунтованої відмови від їх
підписання не надав.

Відповідач, платіжними дорученнями №
555 від 16.07.2010 року, № 670 від 26.08.2010 року
здійснив оплату авансового платежу в
розмірі 66034956,40 рос. рублів згідно з п. 4.3
договору. Платіжними дорученнями № 884
від 11.11.2011 року, № 165 від 23.12.2011 року, № 214
від 26.12.2011 року, № 702 від 01.02.2012 року, № 150
від 01.03.2012 року, № 242 від 03.04.2012 року, № 340
від 10.05.2012 року відповідач згідно з п. 4.4
договору сплатив позивачу 112120940,20 рос.
рублів, сума в розмірі 25437657,40 рос.
рублів залишилася без оплати.

Згідно з п. 8.2 договору, у випадку якщо
генпідрядник не виконає взяті на себе
зобов'язання за умовами платежів,
генпідрядник має сплатити
субпідряднику пеню в розмірі 0,1% від
вартості несвоєчасно проведеної
сплати за кожний день прострочки.

Згідно з розрахунком позивача розмір
пені з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог
становить 20277323,16 рос. рублів.

З метою дотримання претензійного
порядку, передбаченого п. 9.1 договору,
позивач (відповідач за зустрічним
позовом) направив відповідачу
(позивачу за зустрічним позовом)
претензію № 154-юр-856 від 28.01.2013р. з
вимогою про погашення заборгованості в
розмірі 25437657,40 рос. рублів. Однак
відповідач (позивач за зустрічним
позовом) на звернення не відповів.

Вказані обставини стали
підставою для звернення з позовом до
суду.

07.02.2014р. через відділ діловодства суду
відповідач по справі № 910/23874/13 ТОВ
"Завод енергетичного машинобудування"
подав до позивача - ВАТ "Інжинірингова
компанія "ЗІОМАР" зустрічний позов про
стягнення 6407806,62 рос. рублів (1444768,86 грн.).

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.02.2014 року прийнято
зустрічну позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" про
стягнення з Відкритого акціонерного
товариства "Інжинірінгова компанія
"ЗИОМАР" пені та збитків в розмірі 6407806,62
рос. рублів (1444768,86 грн.), а також
припинення зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" в
розмірі 6407806,62 рос. рублів (1444768,86 грн.) -
за зустрічним позовом, шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог за основним та зустрічним
позовом на суму 6407806,62 рос. рублів (1444768,86
грн.) для спільного розгляду з
первісним позовом.

Заявою про збільшення розміру позовних
вимог, яка прийнята судом до розгляду
позивач за зустрічним позовом просить
суд стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Інжинірінгова компанія
"ЗИОМАР" 8600295,42 рос. рублів, в редакції
заяви про збільшення розміру
зустрічних позовних вимог, а також
припинити зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" в
розмірі 8600295,42 рос. рублів - за
зустрічним позовом, шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог за
основним та зустрічним позовом на суму
8600295,42 рос. рублів.

Обґрунтовуючи свої зустрічні позовні
вимоги позивач за зустрічним позовом
вказав, що між сторонами у справі
дійсно укладено договір субпідряду №
160/165-10 від 09.07.2010 року. Згідно з п. 2.1
договору строк виконання робіт
встановлюється в Календарному графіку
виконання робіт (додаток № 3 до
договору, який є невід'ємною частиною
даного договору). Відповідно до
календарного графіку поставки
обладнання відповідач за зустрічним
позовом зобов'язаний був поставити все
обладнання у повному обсязі не пізніше
березня 2011 року, однак поставка першої
партії обладнання розпочалась лише
24.06.2011 року, що не заперечується і самим
позивачем за первісним позовом.

Згідно з п. 8.1 договору, за прострочку
поставки чи недопоставку обладнання
згідно з умовами договору,
субпідрядник сплачує генпідряднику
неустойку в розмірі 0,1% від вартості не
поставленого обладнання за кожний
календарний день прострочки, але не
більше 3% від вартості договору.

Так, позивач за зустрічним позовом
нарахував та просить стягнути на свою
користь 6107806,62 рос. рублів пені та 2492488,80
рос. рублів збитків, завданих
неналежним виконанням позивачем за
первісним позовом зобов'язань за
укладеним договором шляхом припинення
зобов'язання ТОВ «Завод енергетичного
машинобудування» перед ВАТ
«Інжинірінгова компанія «ЗИОМАР» у
розмірі 8600295,42 рос. рублів.

У зв'язку з наявністю взаємного зв'язку,
однорідних підстав між первісними і
зустрічними вимогами відповідач
(позивач за зустрічним позовом)
звернувся до суду з відповідним
позовом.

Стаття 33 ГПК України, передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтується вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
наступних висновків.

Згідно із ст. 4 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Господарський суд у
випадках, передбачених законом або
міжнародним договором, застосовує
норми права інших держав.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Угоди про
порядок вирішення спорів, пов'язаних із
здійсненням господарської діяльності,
ратифікованої постановою Верховної
ради України № N 2889-ХІІ від 19.12.1992 року
визначено, що господарюючі суб'єкти
кожної з держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав мають
на території інших держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав право
без перешкод звертатися до судів,
арбітражних (господарських) судів,
третейських судів та інших органів, до
компетенції яких належить вирішення
справ, зазначених у статті 1 цієї Угоди
(в подальшому - компетентні суди),
можуть виступати в них, порушувати
клопотання, висувати позови та
здійснювати інші процесуальні дії.

Згідно зі ст. 1 ГПК України звертатися
до господарського суду за захистом
своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів мають
право підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні).

Згідно статті 1 Угоди держав - учасників
СНД про порядок вирішення спорів,
пов'язаних із здійсненням
господарської діяльності, що набрала
чинності для України 19.12.1992 року, ця
Угода регулює питання вирішення справ,
що випливають з договірних та інших
цивільно-правових відносин між
господарюючими суб'єктами, з їх
відносин з державними та іншими
органами, а також виконання рішень за
ними.

Відповідно до ст. 4 вказаної Угоди
компетентний суд держави - учасниці
Співдружності Незалежних Держав має
право розглядати зазначені в статті 1
цієї Угоди спори, якщо на території
цієї держави - учасниці Співдружності
Незалежних Держав, зокрема, виконано
або має бути повністю або частково
виконано зобов'язання з договору, що є
предметом спору. Компетентні суди
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав розглядають справи і
в інших випадках, якщо про це є письмова
угода сторін про передачу спору до
суду.

Статтею 76 Закону України "Про
міжнародне приватне право"
передбачено, що суди можуть приймати до
свого провадження і розглядати
будь-які справи з іноземним елементом,
зокрема, якщо сторони передбачили
своєю угодою підсудність справи з
іноземним елементом судам України,
крім випадків, передбачених у статті 77
цього Закону і у разі, якщо дія або
подія, що стала підставою для подання
позову, мала місце на території
України.

Розгляд спорів у господарських судах
України передбачений позивачем та
відповідачем у п. 9.2 Договору
субпідряду № 160/165-10 від 09.06.2010 року.

Згідно з ч. 4 ст. 4 ГПК України
господарський суд у випадках,
передбачених законом або міжнародним
договором, застосовує норми права
інших держав.

Статтею 43 Закону України "Про
міжнародне приватне право"
встановлено, що сторони договору
згідно із статтями 5 та 10 цього Закону
можуть обрати право, що застосовується
до договору, крім випадків, коли вибір
права прямо заборонено законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про
міжнародне приватне право" зміст
правочину може регулюватися правом,
яке обрано сторонами, якщо інше не
передбачено законом.

Відповідно до п. 9.2. розділу 9
зазначеного договору сторони
домовились, що у випадку неможливості
їх вирішення шляхом переговорів, спори
і розбіжності, які виникли по даному
договору чи у зв'язку з ним, будуть
розглядатися в господарських судах
України. Право що підлягає до
застосування Російської Федерації.

Беручи до уваги вищевикладене,
господарський суд дійшов висновку про
підсудність даного спору
господарському суду міста Києва та
застосування до спірних відносин
законодавства Російської Федерації
(РФ), зокрема її Цивільного кодексу.

Зі змісту ст. ст. 8, 307 Цивільного кодексу
РФ слідує, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.

Відповідно до п. 3 ст. 421 Цивільного
кодексу РФ сторони можуть укласти
договір, в якому містяться елементи
різних договорів (змішаний договір).
При цьому, до відносин сторін за
змішаним договором застосовуються у
відповідних частинах правила про
договори, елементи яких містяться в
змішаному договорі.

Дослідивши договір укладений
сторонами суд дійшов висновку про те,
що за своєю правовою природою договір
субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010 року є
змішаним договором, який містить
елементи договору підряду та договору
поставки, який підпадає під правове
регулювання Глави 30 і Глави 37
Цивільного кодексу РФ.

Судом встановлено, що позивач виконав
свої зобов'язання за договором
належним чином, поставка обладнання
вантажоодержувачу здійснена в повному
обсязі, окремими партіями в період з
24.06.2011 до 22.02.2012, що підтверджується
відмітками про проходження Луганської
митниці на міжнародних
товарно-транспортних накладних (DDU,
згідно з Правилами тлумачення
міжнародних торгових термінів
Інкотермс 2000), відмітками на
міжнародних товарно-транспортних
накладних про отримання перевізником
обладнання в місці знаходження
позивача в м. Подольськ (FCA, згідно з
Правилами тлумачення міжнародних
торгових термінів Інкотермс 2000).

З метою оформлення з боку відповідача
комплектів товаросупровідних
документів (актів здачі-приймання
обладнання, товарних накладних) по
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року на поставку котельного обладнання
для Луганської ТЕС бл. 10 між ТОВ «Завод
енергетичного машинобудування» і ВАТ
«Інжинірінгова компанія «ЗИОМАР»
згідно з наявним в матеріалах справі
листом від 26.04.2013 року № 36/1722-33
планувалося направити керівника
проектів ВАТ «Інжинірінгова компанія
«ЗИОМАР» Бухальцева О.В.

На вказаний лист відповідачем було
надано відповідь від 27.04.2013 року № 3336/1085
(наявна в матеріалах справи) про
можливість зустрічі 07.05.2013 року - 08.05.2013
року.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи наказу про направлення
працівника у відрядження № 136 від 26.04.2013
року, листа про відрядження № 136 від
26.04.2013 року та службового завдання № 136
від 26.04.2013 року, позивач передав
відповідачу Акти здачі-приймання
обладнання № 1 від 24.06.2011 року, № 2 від
16.11.2011 року, № 3 від 16.11.2011 року, № 4 від
16.11.2011 року, № 5 від 19.12.2011 року, № 6 від
22.02.2012 року, рахунки-фактури № 193А від
24.06.2011 року, № 337 від 16.11.2011 року, № 338 від
16.11.2011 року, № 339 від 16.11.2011 року, товарні
накладні № 183А від 24.06.2011 року, № 337 від
16.11.2011 року, № 338 від 16.11.2011 року, № 339 від
16.11.2011 року. Однак за результатами
переговорів керівництво відповідача
відмовилося прийняти комплект
документів у зв'язку з можливими
юридичними наслідками.

Матеріали справи свідчать, що за
поставлене обладнання відповідач
розрахувався з позивачем частково на
суму у розмірі 178155896,60 рос. рублів, що
підтверджується платіжними
дорученнями № 555 від 16.07.2010 року, № 670
від 26.08.2010 року, № 884 від 11.11.2011 року, № 165
від 23.12.2011 року, № 214 від 26.12.2011 року, № 702
від 01.02.2012 року, № 150 від 01.03.2012 року, № 242
від 03.04.2012 року, № 340 від 10.05.2012 року.

Разом з тим, в матеріалах справи
наявний лист відокремленого
підрозділу «Луганської ТЕС» ТОВ «ДТЕК
«Східенерго» (замовника за договором
субпідряду) від 31.05.2013 року № 3324/10, яким
підтверджується поставка та введення в
експлуатацію обладнання для
модернізації котла ТП-100 енергоблоку
ст. № 10. З листа слідує, що дане
обладнання поставлено на підставі
контракту № 54/ВЕ/10Лу/Р/5-3 від 17.03.2010 року,
укладеного між Луганською ТЕС та ТОВ
«Завод енергетичного
машинобудування», виробником
обладнання є ВАТ «Інжинірінгова
компанія «ЗИОМАР». Претензій по якості
та комплектності вказаного обладнання
немає. Вказане вище також було
підтверджено представником третьої
особи Жуковим А.О. безпосередньо в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 309, 310 Цивільного
кодексу РФ зобов'язання повинні
виконуватися належним чином.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 314 Цивільного кодексу
РФ якщо зобов'язання передбачає чи
дозволяє визначити день його виконання
чи період часу, протягом якого воно має
бути виконано, зобов'язання підлягає
виконанню в цей день чи, відповідно, в
будь-який момент в межах цього періоду.

В силу ст. 516 Цивільного кодексу РФ
покупець оплачує товар, що
поставляється з дотриманням порядку та
форми розрахунків, передбачених в
договорі поставки.

Покупець зобов'язаний оплатити
отримані товари в строк, передбачений в
договорі поставки чи встановлений
законом та іншими правовими актами, а
при його відсутності безпосередньо до
чи після отримання товарів (п. 1 статті
486 Цивільного кодексу РФ).

З урахуванням вказаних вище приписів
Цивільного кодексу РФ та умов договору
на момент розгляду справи судом строк
виконання відповідного грошового
зобов'язання по оплаті поставленого
обладнання настав.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач свої зобов'язання за
договором в строк, встановлений
договором не виконав, заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлений товар не погашена і
складає 25437657,40 рос. російських.

У зв'язку з простроченням оплати
поставленого обладнання позивач також
просить стягнути з відповідача пеню в
розмірі 20277323,16 рос. рублів, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, нараховану у період з
05.03.2012 року до 07.06.2013 року та у період з
22.06.2013 року до 07.02.2014 року.

Відповідно до ст. ст. 329, 330 Цивільного
кодексу РФ виконання зобов'язань може
забезпечуватися неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) є визначена
законом чи договором грошова сума, яку
боржник повинен сплатити кредитору у
випадку невиконання чи неналежного
виконання зобов'язання, зокрема у
випадку прострочки виконання.

Згідно з п. 8.2 договору, у випадку якщо
генпідрядник не виконає взяті на себе
зобов'язання за умовами платежів,
генпідрядник має сплатити
субпідряднику пеню в розмірі 0,1% від
вартості несвоєчасно проведеної
сплати за кожний день прострочки.

Дослідивши наданий позивачем за
первісним позовом розрахунок пені
судом встановлено, що при визначенні
періоду прострочки виконання
відповідачем свого обов'язку щодо
оплати поставленого обладнання
позивач за первісним позовом не
врахував умови п. 4.5 договору в редакції
додаткової угоди № 3 від 21.11.2011 року до
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року, згідно з яким оплата здійснюється
протягом 10 банківських днів з моменту
поставки на склад замовника всього
обладнання по кожній позиції
відповідно до специфікації (додаток № 2
до даного договору), тоді як позивачем
за первісним позовом здійснено
розрахунок виходячи з календарних
днів.

З урахуванням викладеного, за
порушення відповідачем зобов'язання за
договором щодо оплати вартості товару
обґрунтованими є вимоги позивача про
стягнення з відповідача на його
користь пені в розмірі 19819370,64 рублів РФ
за розрахунком суду.

В той же час, відповідач посилається на
неналежне виконання позивачем своїх
зобов'язань яке знайшло своє
відображення у порушенні строків
поставки обладнання.

У зв'язку з чим, відповідач у справі
звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою про стягнення з
Відкритого акціонерного товариства
"Інжинірінгова компанія "ЗИОМАР" пені в
розмірі 6107806,62 рос. рублів та збитків в
розмірі 2192488,80 рос. рублів в редакції
заяви про збільшення розміру
зустрічних позовних вимог, а також
припинення зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" в
розмірі 8600295,42 рос. рублів - за
зустрічним позовом, шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог за
основним та зустрічним позовом на суму
8600295,42 рос. рублів.

Згідно з п. 2.1 договору строк виконання
робіт встановлюється в Календарному
графіку виконання робіт (додаток № 3 до
договору № 160/165-10 від 09.06.2010р., який є
невід'ємною частиною даного договору).

Відповідно до Календарного графіку
поставки обладнання і виконання робіт
для реконструкції блоку ст.. № 10
Луганської ТЕС (додаток № 3 до договору
№ 160/165-10 від 09.06.2010р., який є невід'ємною
частиною даного договору) відповідач
за зустрічним позовом зобов'язаний був
поставити обладнання у повному обсязі
не пізніше березня 2011 року, однак
поставка першої партії обладнання
розпочалась лише 24.06.2011 року, що не
заперечується і самим позивачем за
первісним позовом.

Згідно з п. 8.1 договору, за прострочку
поставки чи недопоставку обладнання
згідно з умовами договору,
субпідрядник сплачує генпідряднику
неустойку в розмірі 0,1% від вартості не
поставленого обладнання за кожний
календарний день прострочки, але не
більше 3% від вартості договору.

Статтею 521 Цивільного кодексу РФ
встановлено, що встановлена законом чи
договором поставки неустойка за
недопоставку чи прострочку поставки
товарів стягується з постачальника до
фактичного виконання зобов'язання в
межах його обов'язку поставити
недопоставлену кількість товарів в
попередніх періодах поставки, якщо
інший порядок сплати неустойки не
встановлений законом чи договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є визначена
законом чи договором грошова сума, яку
боржник повинен сплатити кредитору у
випадку невиконання чи неналежного
виконання зобов'язання, зокрема у
випадку прострочки виконання (ст. 330
Цивільного кодексу РФ).

Цивільне законодавство передбачає
неустойку (пеню) в якості способу
забезпечення виконання зобов'язань та
міру майнової відповідальності за їх
невиконання чи неналежне виконання.

Зі ст. 421 Цивільного кодексу РФ
вбачається, що громадяни та фізичні
особи вільні в укладенні договору.
Умови договору визначаються на розсуд
сторін, крім випадків, коли зміст
відповідної умови передбачений
законом чи іншими правовими актами.

Факт порушення відповідачем за
зустрічним позовом строків поставки
товару підтверджений матеріалами
справи.

З урахуванням викладеного, враховуючи
відсутність контррозрахунку
відповідача за зустрічним позовом, за
прострочку відповідачем за зустрічним
позовом поставки обладнання
обґрунтованими є вимоги позивача за
зустрічним позовом про стягнення з
відповідача на його користь пені в
розмірі 6107806,62 рос. рублів (розрахунок
перевірено судом).

Стаття 15 Цивільного кодексу РФ
передбачає, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Для відшкодування нанесених збитків,
позивач відповідно до ст. 393 Цивільного
кодексу РФ повинен надати докази на
підтвердження: факту спричинення
збитків, порушення відповідачем взятих
за договором зобов'язань, причинний
зв'язок між нанесеними збитками і
невиконанням чи неналежним виконанням
зобов'язань, розмір збитків, які
виникли у зв'язку з порушенням
відповідачем своїх зобов'язань.
Недоведеність одного з елементів
складу збитків, є підставою для відмови
в позові.

Статтею 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заявлені до стягнення позивачем за
зустрічним позовом збитки у розмірі
2192488,80 рос. рублів задоволенню не
підлягають, оскільки позивач за
зустрічним позовом належними та
допустимими доказами не довів
наявність правових підстав для
стягнення збитків в розмірі 2192488,80 рос.
рублів.

Статтею 410 Цивільного кодексу РФ
передбачено припинення господарського
зобов'язання, зокрема, зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги, строк
якої настав, або строк якої
невизначений чи визначений моментом
витребування. Для зарахування
достатньо заяви однієї сторони.

Враховуючи, що необхідність оплати
поставленого обладнання встановлено
судом і відповідачем за первісним
позовом не заперечується по суті, в той
же час в ході розгляду зустрічного
позову судом встановлено факт
порушення відповідачем за зустрічним
позовом строків поставки обладнання,
вимоги за первісним і зустрічним
позовом є однорідними, їх строк
виконання настав, тому зобов'язання
сторін припиняються зарахуванням на
суму у розмірі 6107806,62 рос. рублів.

Водночас позивач за зустрічним позовом
вказав на невиконання позивачем за
первісним позовом умов договору в
частині розробки та передачі
проектно-конструкторської
документації, яка мала бути передана
відповідачу на погодження згідно з п.
5.1.4 договору в одному екземплярі на
паперовому носії та електронну версію,
про що складається акт
приймання-передачі документації.

Однак, дане твердження не заслуговує на
увагу з огляду на те, що судом
встановлено, що обладнання по договору
поставлено, введено в експлуатацію,
претензій по якості та комплектності
не має.

Необґрунтованим також є твердження
позивача за зустрічним позовом, що
відповідач за зустрічним позовом
фактично поставив позивачу обладнання
загальна вага якого на 15853,01 кг менше,
ніж вказано у специфікації.

Відповідно до специфікації, яка
викладена у вигляді додатку № 2.1 до
додаткової угоди № 4 від 15.12.2011 року до
договору субпідряду № 160/165-10 від 09.07.2010
року, сторони погодили, що вага
обладнання в специфікації визначена
орієнтовно і буде уточнена після
випуску проектно-конструкторської
документації. Крім того, ціна вказана
за кожну позицію по специфікації не
залежно від вагових характеристик.
Відсутність претензій по якості та
комплектації обладнання у замовника
відокремленого підрозділу «Луганської
ТЕС» ТОВ «ДТЕК «Східенерго» також є
підтвердженням належної поставки
обладнання.

Водночас, відповідно до п. 6.13 договору
приймання обладнання по якості і
кількості здійснюється генпідрядником
відповідно до Інструкцій П-6
Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 р. і П-7
Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 р.

Якість товару, його комплектність та
маркування повинні відповідати чинним
ГОСТ для такого виду товару та/або
технічним умовам, зазначеним у
специфікації (ях) і засвідчуються
відповідними документами
заводу-виробника (сертифікат якості,
паспорт виробу, інструкція з
експлуатації тощо). При виявленні
невідповідність за кількістю та/або
якості поставленого товару проти
даних, зазначених у товаросупровідних
документах, вантажоодержувач зупиняє
приймання товару і сповіщає про це
покупця, а покупець, у свою чергу, -
продавця протягом 24 з моменту
виявлення невідповідності.

Разом з тим, матеріали справи не
містять доказів повідомлення позивача
про недоліки товару, не зупинено
приймання товару та не запрошено
позивача взяти участь у прийманні
товару, як це передбачено інструкціями
Держарбітражу.

За таких обставин, первісні позовні
вимоги підлягають задоволенню шляхом
стягнення з відповідача 25437658,40 рос.
рублів та 13711564,02 рос. рублів пені;
зустрічні позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 6107806,62 рос. рублів. В решті
позови задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
відшкодування витрат по сплаті
судового збору покладається у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, витрати позивача за
первісним позовом на сплату судового
збору підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача за первісним
позовом пропорційно розміру
задоволених позовних вимог відповідно
в сумі 265338,08 рос. рублів, а витрати
позивача за зустрічним позовом на
сплату судового збору підлягають
відшкодуванню за рахунок відповідача
за зустрічним позовом пропорційно
розміру задоволених позовних вимог
відповідно в сумі 122156,13 рос. рублів.

Враховуючи здійснене судом
зарахування зустрічних однорідних
вимог, суд вважає за доцільне
вирахувати з присудженої до стягнення
з відповідача за первісним позовом
суми витрат по сплаті судового збору у
розмірі 265338,08 рос. рублів присуджені до
стягнення витрати по сплаті судового
збору що підлягають стягненню з
відповідача за зустрічним позовом у
розмірі 122156,13 рос. рублів, і стягнути з
відповідача за первісним позовом 143181,95
рос. рублів.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити
частково на суму 25437657,40 рос. рублів
основного боргу та 19819370,64 рос. рублів
пені. В іншій частині первісного позову
- відмовити.

2. Зустрічний позов задовольнити
частково на суму 6107806,62 рос. рублів пені.
В іншій частині зустрічних позовних
вимог - відмовити.

3. Зарахувати зустрічні однорідні
вимоги за основним та зустрічним
позовом на суму 6107806,62 рос. рублів. пені.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" (02002, м.
Київ, Дніпровський район, вул.
Луначарського, буд. 4, ідентифікаційний
код 31645482), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення, на
користь Відкритого акціонерного
товариства "Інжинірінгова компанія
"ЗИОМАР" (142103, Російська Федерація,
Московська область, м. Подольськ, вул.
Залізнична, 2, основний державний
реєстраційний номер 7,40 рос.
руб. (двадцять п'ять мільйонів
чотириста тридцять сім тисяч шістсот
п'ятдесят сім російських рублів 40
копійок) основного боргу, 13711564,02 рос.
руб. (тринадцять мільйонів сімсот
одинадцять тисяч п'ятсот шістдесят
чотири російських рублі 02 копійки) пені
та 143181,95 рос. руб. (сто сорок три тисячі
сто вісімдесят однин російський рубель
95 копійок) судового збору.

5. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту
рішення: 07.03.2014р.

Суддя
О.А. Грєхова