ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р.
Справа № 911/268/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лилака Т.Д.,
розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хімагромаркетинг»,
м. Київдо 1) Фермерського господарства
«Відродження 2007», Чернівецька обл., с.
Ворничани 2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Акруа», Київська
обл., м. Броварипро стягнення 99 312,91
грн.,за участю представників:

позивача:Бабич ЄВ., довіреність № б/н
від 25.12.2013 року;відповідача-1:не
з'явилися;відповідача-2:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2013 року позивач звернувся з
позовом до Фермерського господарства
«Відродження 2007» (відповідач-1) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Акруа» (відповідач-2)
про солідарне стягнення з відповідачів
52 059,80 грн. основного боргу, 5 995,58 грн. %
річних, 1 948,56 грн. пені, 39 308,97 грн. штрафу,
а загалом 99 312,91 грн., у зв'язку з
неналежним виконанням останніми
зобов'язань за договором поставки №
АП-20-0013 від 27.02.2013 року та договором
поруки № ПР-20-0013 від 03.05.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 30.01.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 20.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 20.02.2014 року розгляд справи
було відкладено на 06.03.2014 року.

Представники відповідачів в судове
засідання 06.03.2014 року не з'явилися, про
час і місце судового засідання були
повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення
представників відповідачів не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представників відповідачів, за
наявними у справі матеріалами згідно з
вимогами статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.02.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Хімагромаркетинг»
(продавець) та Фермерським
господарством «Відродження 2007»
(покупець) було укладено договір
поставки № АП-20-0013 за умовами якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти й оплатити
засоби захисту рослин визначені
договором (товар).

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє до 01.01.2015 року, а в частині
розрахунків - до повного виконання
покупцем своїх зобов'язань за цим
договором (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору покупець
зобов'язаний сплатити продавцю
вартість товару, зазначену в пункті 1.2
даного договору, в наступні строки:

1) не пізніше 05.03.2013 року - 52 411,96 грн.

2) не пізніше 20.09.2013 року - 104 823,92 грн.

3) не пізніше 01.11.2013 року - 104 823,92 грн.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 262 089,80 грн., що підтверджується
видатковими накладними, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Проте, відповідач-1 за отриманий від
позивача товар на суму 262 089,80 грн.
розрахувався не своєчасно та не в
повному обсязі, і має заборгованість
перед останнім у сумі 52 059,80 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання з поставки та передачі у
власність товару за договором, а
відповідач-1 не виконав належним чином
взяті на себе зобов'язання з оплати
отриманого товару та має перед
позивачем заборгованість у сумі 52 059,80
грн.

03.05.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Хімагромаркетинг»
(кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Акруа» (поручитель)
укладено договір поруки № ПР-20-0013,
згідно якого поручитель поручається
перед кредитором за виконання
обов'язків Фермерським господарством
«Відродження 2007» (боржник) за договором
передбаченим розділом 2 цього договору
(основний договір).

Згідно п. 1.2 договору поруки № ПР-20-0013
від 03.05.2013 року у разі порушення
боржником основного договору боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язання
боржником в повному обсязі. Поручитель
відповідає в тому ж обсязі, що й
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, комісій, неустойки,
витрат кредитора, тощо (п. 1.3 договору
поруки № ПР-20-0013 від 03.05.2013 року).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки №
ПР-20-0013 від 03.05.2013 року під основним
договором в цьому договорі розуміють
договір поставки №
АП-20-0013 від 27.02.2013 укладений між
кредитором та боржником.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Доказів сплати відповідачами
зазначеної суми боргу суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення солідарно з відповідача-1 та
відповідчаі-2 на користь позивача боргу
в сумі 52 059,80 грн. є обґрунтованими, і
тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.5 договору поставки №
АП-20-0013 від 27.02.2013 року сторони прийшли
до згоди щодо зміни розміру процентної
ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, і
встановлюють її в розмірі 40% річних від
несплаченої загальної вартості товару
протягом 90 календарних днів, з дати
коли товар повинен бути сплачений
покупцем та дев'яносто шість відсотків
річних від несплаченої ціни товару до
дня повної оплати з дати закінчення
дев'яноста календарних днів.

Враховуючи, що відповідачі прострочили
виконання зобов'язання з оплати
поставленого товару за договором, з них
на користь позивача на підставі ст. 625
ЦК України підлягає солідарному
стягненню 5 995,58 грн. відсотків річних,
які нараховані позивачем відповідно до
вимог закону та умов договору.

Отже, вимоги позивача в частині
стягнення солідарно з відповідачів 5
995,58 грн. відсотків річних ґрунтуються
на матеріалах справи та відповідають
вимогам закону, і тому підлягають
задоволенню.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених ГК України, іншими
законами та договором (частина друга
статті 193, частина перша статті 216 та
частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є штрафні санкції, до яких
віднесено штраф та пеню (частина перша
статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено частиною третьою статті 549
ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК
України, статтями 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Відповідно до п. 5.2 договору покупець
відповідає за несвоєчасну оплату
товару й сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожний день
простроченого платежу.

Згідно п. 5.4 договору у випадку
прострочення виконання зобов'язань,
передбачених розділом 2 даного
договору, винна сторона додатково
сплачує

Враховуючи вищевикладені норми закону
та умови договору, позивачем у зв'язку з
простроченням виконання зобов'язання з
оплати отриманого товару нараховано 1
948,56 грн. пені та 39 308,97 грн. штрафу
відповідно до наданого розрахунку,
який відповідає вимогам закону та
умовам договору.

Таким чином, позов в частині
солідарного стягнення з відповідачів
пені в розмірі 1 948,56 грн. та штрафу в
розмірі 39 308,97 грн., які нараховано
позивачем відповідно до вимог чинного
законодавства та умов договору, у
зв'язку з простроченням відповідачами
виконання взятих на себе зобов'язань з
оплати поставленого товару за вказаним
договором є обґрунтованим, і тому
підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
27.04.2012 року у справі № 06/5026/1052/2011.

Відповідно до положень статті 49 ГПК
України судовий збір у розмірі 1 986,26
грн. підлягає стягнення солідарно з
відповідача-1 та відповідча-2.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Фермерського
господарства «Відродження 2007» (60042,
Чернівецька обл., с. Ворничани, код 34907686)
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Акруа» (07400, Київська
обл., м. Бровари, вул. Київська, 290, код
36432705) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хімагромаркетинг»
(02160, м. Київ, пр-т. Возз'єднання, 15, код
30262667) 52 059 (п'ятдесят дві тисячі
п'ятдесят дев'ять) грн. 80 коп. основного
боргу, 5 995 (п'ять тисяч дев'ятсот
дев'яносто п'ять) грн. 58 коп. відсотків
річних, 1 948 (одну тисячу дев'ятсот сорок
вісім) грн. 56 коп. пені, 39 308 (тридцять
дев'ять тисяч триста вісім) грн. 97 коп.
штрафу, 1 986 (одну тисячу дев'ятсот
вісімдесят шість) грн. 26 коп. судового
збору.

Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 11.03.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак