ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 лютого 2014 року Справа № 912/916/13

Вищий господарський суд України у
складі судді:

головуючого:Данилової
Т.Б.,суддів:Бакуліної С.В., Владимиренко
С.В., Малетича М.М. Шевчук С.Р.,
розглянувши заяву Комунального
підприємства "Теплоенергетик"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 03.12.2013у
справі№912/916/13за
позовомКіровоградського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у
Кіровоградській
областідоКомунального підприємства
"Теплоенергетик"про відшкодування
шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Кіровоградської області від 20.08.2013,
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 30.09.2013, позов
задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.12.2013 у справі №912/916/13
постанову апеляційного господарського
суду залишено без змін.

Комунальне підприємство
"Теплоенергетик" подало заяву про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 03.12.2013 у справі №912/916/13, у
якій заявник просить вказану постанову
скасувати, ухвалити нове рішення по
справі, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог Кіровоградського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері, що діє в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у
Кіровоградській області до
комунального підприємства
"Теплоенергетик" про стягнення 22 718,00
грн. в повному обсязі.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 03.05.2012
у справі №6/49-857, від 13.02.2012 у справі
№18/10/5, від 20.05.2013 у справі №5004/1317/12,
мотивовано неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України норм
матеріального права, а саме пунктів 3.6,
3.11 Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.12.2008 №639 (далі - Методика
№639) щодо визначення періоду роботи
джерела викиду для розрахунку
нанесених державі збитків, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

З постанови від 03.12.2013 у справі №912/916/13,
про перегляд якої подано заяву,
вбачається, що Вищий господарський суд
України погодився з правомірністю
висновків судів попередніх інстанцій
щодо задоволення позову про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок здійснення викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря за період вчинення зазначених
дій без відповідного дозволу.
Вказаного висновку суд касаційної
інстанції дійшов з огляду на
встановлені судами попередніх
інстанцій обставини справи про
наявність порушення відповідачем
вимог природоохоронного законодавства
шляхом здійснення ним викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без дозволу спеціально
уповноваженого органу, при цьому
судами встановлено фактично
відпрацьований час роботи
відповідного джерела в режимі
наднормативного викиду, а
протиправність дій державних
інспекторів з охорони навколишнього
природного середовища при проведенні
перевірки відповідача та видачі
припису про усунення порушень не
встановлено в порядку
адміністративного судочинства.

Водночас, у постановах від 03.05.2012 у
справі №6/49-857, від 13.02.2012 у справі №18/10/5,
від 20.05.2013 у справі №5004/1317/12, на які
посилається заявник, Вищий
господарський суд України визнав
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні позову щодо стягнення
збитків, з огляду на недоведеність
позивачем наднормативного викиду
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та розміру заподіяної шкоди у
зв'язку з відсутністю встановлення
фактично відпрацьованого часу роботи
відповідного джерела в режимі
наднормативного викиду. При цьому,
судом касаційної інстанції зазначено,
що:

- судовими рішеннями в
адміністративній справі скасовано
припис державної екологічної
інспекції, на підставі якого було
нараховані збитки, що є предметом спору
у господарській справі №6/49-857;

- позивач здійснив розрахунок розміру
шкоди з порушенням вимог Методики №639,
тобто без встановлення фактично
відпрацьованого часу роботи
відповідного джерела в режимі
наднормативного викиду у справах №
18/10/5, № 5004/1317/12.

Таким чином, відповідні правові
висновки, покладені в основу
зазначених постанов суду касаційної
інстанції, не можна розцінювати як
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
оскільки при їх прийнятті суд
касаційної інстанції виходив з різних
встановлених судами фактичних
обставин.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству
"Теплоенергетик" у допуску справи
№912/916/13 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддяТ.Данилова
СуддіС.Бакуліна С. Владимиренко
М.Малетич С. Шевчук