ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року Справа №
904/8370/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від відповідача: Лихина М.М.,
представник, дов. № 147-Д від 30.12.13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
09.01.14р. у справі №904/8370/13

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: публічного
акціонерного товариства "Криворіжгаз",
м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області

про: стягнення 1 814 757,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 09.01.2014 р.
(суддя Євстигнеєва Н.М.) позовні вимоги
задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства "Криворіжгаз" на користь
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 3% річних у сумі 194
731,06 грн., втрати від інфляції у сумі 343
846,01 грн., витрати по сплаті судового
збору у сумі 10 771,54 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване порушенням
умов договору щодо оплати за
поставлений товар відповідачем перед
позивачем, частковою обґрунтованістю
нарахування 3% річних та інфляційних, не
обґрунтованістю нарахування пені.

Не погодившись з рішенням суду Позивач
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що правомірно та на підставі Договору
№ 14/101/11 від 31.01.11 нарахував 3% річних та
пеню Відповідачу. Позивач наголошує, що
нарахування 3% річних по день оплати
включно таким, що відповідає вимогам
закону. Зазначає, що 3% річних на суму
грошового зобов'язання за своєю суттю є
компенсацією за користування чужими
коштами, нарахованими у відсотках від
утриманої суми.. Відповідно до ч.4 ст.232
ГК країни відсотки за неправомірне
користування чужими коштами
справляють по день сплати суми цих
коштів кредитору. Крім того, у ситуації
коли має місце прострочення грошового
зобов'язання у один день, кредитор має
право нарахувати 3% річних за даний
день. Вважає рішення суду від 09.01.2014р.
таким, що підлягає скасуванню в
частині зменшення пені та відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення пені.

Представник позивача в судовому
засіданні 17.02.14р. підтримав доводи
наведені в апеляційній скарзі.

В судове засідання 05.03.2014р. представник
позивача не з'явився, надіслав
клопотання про розгляд справи у його
відсутність.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу та його представник в судовому
засіданні зазначили, що рішення суду
винесене у відповідності до вимог
чинного законодавства, а апеляційна
скарга є безпідставною. Просять
рішення залишити в силі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

31.01.2011 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (продавець), яка перейменована
в ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» та ВАТ по
газопостачанню та газифікації
«Криворіжгаз» (покупець), яке
перейменовано у ПАТ "Криворіжгаз"
укладено договір №14/101/11 про
купівлю-продаж природного газу, з
додатковими угодами №№1 - 10.

Згідно п. п. 1.1., 2.1., 3.1. Договору,
продавець зобов'язується передати
покупцю у період з 01.01.2011 року по 31.12.2011
року імпортований природний газ в
обсязі 16 043, 049 тис. куб.м, а в період з
01.01.2012 року по 29.02.2012 року - 16 004, 804 тис.
куб. м, а покупець зобов'язується
прийняти та оплачувати газ на умовах
цього договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для подальшої реалізації промисловим
споживачам та іншим суб'єктам
господарювання, які є кінцевим
споживачем.

Порядок та умови постачання, приймання
газу сторони погодили у розділі 3
Договору.

Так, покупець до 20 числа місяця, що
передує місяцю поставки газу, надає
продавцю належним чином оформлену
заявку, яку після затвердження
продавцем до 25 числа місяця, що передує
звітному, надає її філії "Об'єднане
диспетчерське управління" ДК
"Укртрансгаз" для включення до
планового розподілу газу на
відповідний місяць поставки. Плановий
обсяг поставки вважається
підтвердженим продавцем з моменту
включення заявки до планового
розподілу газу ОДУ на відповідний
місяць поставки (п. 3.3 договору).

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Не пізніше 5 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу, покупець
зобов'язується надати продавцю
підписані та скріплені печаткою два
примірники акта приймання-передачі
газу, в яких зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Акти
приймання-передачі газу є підставою
для остаточних розрахунків між
сторонами (п.3.5. договору).

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% оплати
вартості обсягів газу в термін до 14
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525,
ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог що у
певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На виконання умов договору, сторонами
підписані акти приймання-передачі
природного газу: від 31.01.2011р. у обсязі
35,432 тис. куб. м. на суму 105 380,48грн.; від
31.01.2011р. у обсязі 3 000,000 тис. куб. м. на
суму 9 039 770,4грн., від 28.02.2011р. у обсязі
800,327 тис. куб. м. на суму 2 410 476,68грн., від
25.02.2011р. у обсязі 2 600,000 тис. куб. м. на
суму 7 835 844,00грн., від 31.03.2011р. у обсязі
939,461 тис. куб. м. на суму 2 833 633,98грн., від
30.03.2011р. у обсязі 2 000,000 тис. куб. м. на
суму 6 029 016,00грн., від 30.04.2011р. у обсязі
241,544 тис. куб. м. на суму 814 484,71грн., від
29.04.2011р. у обсязі 1 150,000 тис. куб. м. на
суму 3 879 390,00грн., від 31.05.2011р. у обсязі
17,800 тис. куб. м. на суму 59 740,7грн., від
30.05.2011р. у обсязі 740,000 тис. куб. м. на суму
2 495 925,6грн., від 29.06.2011р. у обсязі 642,000 тис.
куб. м. на суму 2 165 032,08грн., від 30.06.2011р. у
обсязі 98,727 тис. куб. м. на суму 332
476,52грн.,від 31.07.2011р. у обсязі 29,942 тис.
куб. м. на суму 118 401,02грн., від 29.07.2011р. у
обсязі 648,000 тис. куб. м. на суму 2 570
374,08грн., від 31.08.2011р. у обсязі 1 094,484 тис.
куб. м. на суму 3 836 431,09грн.,від 30.09.2011р. у
обсязі 858,654 тис. куб. м. на суму 2 887
677,92грн., від 31.10.2011р. у обсязі 394,533 тис.
куб. м. на суму 1 743 202,95грн., від 31.10.2011р. у
обсязі 752,145 тис. куб. м. на суму 2 813
557,05грн.,від 31.01.2012р. у обсязі 6 504,804 тис.
куб. м. на суму 22 825 357,24грн., від 29.02.2012р. у
обсязі 8 805,446 тис. куб. м. на суму 30 898
310,01грн..

Загальна вартість переданого газу - 105
694 482,51грн. Всі акти підписані
представниками сторін та посвідчені
печатками.

Відповідач свої зобов'язання за
договором виконував із порушенням
строків оплати, чим порушив п. 6.1
договору. Заборгованість погашена
повністю лише 28.04.2012р..

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 568 858,26 грн.
інфляційних втрат, 204 129,75 грн 3 % річних
за загальний період з 15.02.2011 року по
28.04.2012 року (по кожному акту окремо) та 1
041 769 грн.46 коп. пені (по кожному акту
окремо) за загальний період з 15.02.2011
року по 28.04.2012 року.

Згідно ст..625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Право позивача на стягнення 3% річних та
інфляційних втрат ґрунтується на
законі. Здійснивши розрахунок,
господарський суд правильно стягнув з
відповідача 3 % річних в сумі 194 731,06 грн.
та 343 846,01 грн. інфляційних втрат.

Право позивача на нарахування та
стягнення пені і штрафу передбачені ч.1
ст.216, ч.1, 2 ст.218, ст..230 ГК України та п.7.2.
Договору, яким встановлено, що у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1.
цього договору покупець зобов'язується
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Позивач нарахував пеню по кожному акту
окремо, починаючи з дня порушення.

Господарський суд, відмовляючи у
стягнені пені, виходив з того, що
позивачем здійснено розрахунок пені
поза межами строку, встановленого п.7.7.
договору, яким передбачено нарахування
пені за шість місяців, що передують
зверненню до суду. Суд вважав, що
позивач повинен був нарахувати пеню за
період з 22.04.2013р. по 22.10.2013р., а нарахував
з 15.02.2011р. по 28.04.2012р.

Колегія суду не погоджується з
висновком суду у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.3. ст..549 ЦК України,
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняються через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконане.

Статтею 253 ЦК України встановлено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

З даних норм випливає, що розрахунок
пені повинен здійснюватись з дня
порушення зобов'язання.

Слід також зазначити, що з моментом
початку розрахунку пені пов'язаний і
строк позовної давності.

Відповідно до ст..260 ЦК України, позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими статтями 253 -255 цього
Кодексу. Порядок обчислення позовної
давності не може бути змінений за
домовленістю сторін.

Встановлений сторонами в п.7.7. договору
порядок нарахування пені змінює
встановлений законом порядок
обчислення позовної давності, що є
неприпустимим.

Тому позивач правильно нарахував пеню
відповідно до умов п.7.2. Договору, не
застосувавши п.7.7. Договору.

Однак колегія суддів зазначає, що
позовні вимоги в частині стягнення
пені не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи,
господарським судом Дніпропетровської
області 08.01.2013р. порушено провадження у
справі про банкрутство ПАТ
«Криворіжгаз» та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів(а.с.62).

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
в редакції, яка застосовується при
розгляді справи про банкрутство
відповідача, протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань….

Таким чином, Законом встановлений
проміжок часу протягом якого не
нараховується неустойка (штраф, пеня) -
з дня введення мораторію і до його
відміни. При цьому період виникнення
заборгованості, на який нараховуються
штрафні санкції, не має значення. Закон
саме забороняє нарахування в період
дії мораторію.

Колегія суддів звертає увагу, що в
даному випадку при застосуванні ч.4 ст.12
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» до уваги
необхідно приймати не час (період)
виникнення та існування права на
нарахування штрафних санкцій, а саме
час їх нарахування.

Позивач нарахував пеню та штраф і
звернувся з позовною заявою до
відповідача 07.10.2013р., тобто в період дії
мораторію, що суперечить
вищезазначеному Закону. Тому позовні
вимоги в цій частині задоволенню не
підлягають.

З урахуванням викладеного апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.
Рішення суду слід залишити в силі.

Витрати з судового збору покласти на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09.01.14р.
у справі №904/8370/13 залити без змін.

Повний текст постанови складено 11.03.14 р.

Головуючий: __________________
С.Г. Антонік

Судді: __________________
Л.В. Чоха

__________________ Л.О.Чимбар