ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"14" березня 2014 р.№ 916/886/14

Суддя Желєзна С.П., розглянувши
матеріали позовної заяви № 876/14

за позовом: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про стягнення 1 499,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулась до господарського суду
Одеської області з позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в сумі 1 499,70 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України (в
редакції Закону України від 08.07.2011р. №
3674-VI, яка набрала чинності з 01.11.2011р.;
далі по тексту - ГПК України) до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

У відповідності до ст.ст. 1 - 3 Закону
України „Про судовий збір" від 08.07.2011р.
№ 3674-VI (з наступними змінами та
доповненнями) судовим збором є збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.
Судовий збір справляється зокрема за
подання до суду позовної заяви та іншої
заяви, передбаченої процесуальним
законодавством.

Положеннями ст. 32 ГПК України
передбачено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці
дані встановлюються зокрема
письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів.

В силу положень ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

У п. 2.21 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року N 7 „Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" (з наступними змінами та
доповненнями) наголошено, що платіжне
доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором. Відповідні документи
подаються до господарського суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо), цих
документів не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

В порушення наведених вимог закону, в
якості доказів сплати судового збору
за пред'явлення даної позовної заяви
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
було надано копію квитанції № ПН694992Р
від 06.03.2014р., яка не може вважатись
належним доказом сплати судового
збору.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

В силу приписів ч. 1 ст. 56 ГПК України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Проте, в порушення наведених вимог
процесуального закону, фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1 до позовної заяви
(вх. №876/14 від 11.03.14) не було додано опису
вкладення як доказу надсилання її
копії разом із додатками на адресу
відповідача, що є порушенням ст. 56 ГПК
України.

З огляду на викладене, господарський
суд дійшов висновку про допущення
позивачем наступних порушень
покладених на нього положеннями
чинного законодавства обов'язків при
зверненні до господарського суду із
даною позовною заявою: неподання
належних доказів сплати судового
збору; неподання доказів надсилання
відповідачу копії позовної заяви із
доданими до неї матеріалами.
Перелічені порушення тягнуть за собою
правові наслідки, визначені ст. 63 ГПК
України.

Відповідно до п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо: не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі; не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи
до уваги, що ОСОБА_1 до позовної заяви
(вх. №876/14 від 11.03.14) не було додано
належних доказів сплати судового
збору, а також доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
всіх доданих до неї документів, на
підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
вказану позовну заяву і додані до неї
документи слід повернути позивачу без
розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву і додані
до неї документи позивачу без розгляду.

Позовні матеріали повернути позивачу
на 19 аркушах.

Відповідно до ч. 2 ст. 63, ст. 106, 111-13 ГПК
України ухвалу про повернення позовної
заяви може бути оскаржено в
апеляційному та касаційному порядку.

Суддя
Желєзна С.П.