ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р.
Справа № 909/34/13-г

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Бонк Т. Б.

суддів
Бойко С.М.

Малех І.Б.

при секретарі судового засідання
І.Борщ

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник) - Мокляк Г.Я.
(представник за довіреністю)

від відповідача - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Дятьківці" від 05.12.2013 року № 726

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 25.11.2013
року, головуючий суддя Максимів Т.В.

у справі за № 909/34/13-г

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Дятьківці", м. Коломия,

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, м. Косів,
Івано-Франківська область,

про стягнення 21499,56 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 25.11.2013р.
у справі № 909/34/13-г у задоволенні позову
Приватного акціонерного товариства
"Дятьківці" до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, Івано-Франківська
область, про стягнення 21 499,56грн.
заборгованості - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
заборгованість, яка рахується у
позивача згідно комп"ютерної бази
клієнта, утворилася до 01.03.09 (дати
укладення сторонами договору
купівлі-продажу від 01.03.09), не
стосується суті спору, оскільки
жодними документальними доказами не
підтверджена; матеріали справи не
містять первинних документів, які б
свідчили про наявність боргу в сумі
18461,76 грн.; експертом не проводилося
дослідження первинних документів за
цей період, оскільки предметом спору
позивач визначив саме договір від 01.03.09
року.

В апеляційній скарзі позивач просить
дане рішення скасувати та прийняти
нове, яким позов задоволити частково в
сумі 18461,76 грн., мотивуючи це тим, що
бухгалтерський облік на підприємстві
ведеться безперервно, і відповідач
періодично повертав тару ще з
попередніх поставок. Висновком
експертизи підтверджено
заборгованість відповідача щодо
вартості неповернутої тари згідно
Договору купівлі - продажу від 01.03.2009
року станом на 28.11.2012 року в розмірі
18461,76 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просив залишити
оскаржуване рішення без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення,
оскільки судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права
та надана правильна юридична оцінка
обставинам справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі та у відзиві,
заслухавши пояснення представників
сторін у судових засіданнях, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що рішення
господарського суду першої інстанції
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ПрАТ
«Дятьківці» та ФОП ОСОБА_3 було
укладено Договір купівлі - продажу
продукції № 135/03/09 від 01.03.2009 року (далі
Договір)..

За умовами договору №135/03/09 від 01.03.09
продавець (позивач) зобов"язався
продавати продукцію виробництва АТ
"Оболонь" та його корпоративних
підприємств, а покупець (відповідач), у
свою чергу, - приймати продукцію та
оплачувати її вартість.

Термін дії договору - до 01.03.10; при
закінченні дії договору та відпуску
продукції продавцем покупцю за межами
його дії та при відсутності письмових
заперечень сторони вважають, що дію
даного договору продовжено на новий
річний термін (п.10 розділу І договору).

Розділом ІІ договору №135/03/09 від 01.03.09
сторони погодили найменування, ціну,
термін та умови повернення і прийняття
тари: під терміном "тара" , яка є
зворотньою, сторони розуміють КЕГи,
вуглекислотні балони, піддони, ящики,
пляшки; заставна ціна на тару
визначається згідно
товаро-транспортних накладних;
повернення тари здійснюється по ретуру
при завезенні продукції або покупцем
самостійно; прийняття тари за
кількістю і якістю проводиться згідно
вимог чинного законодавства; доставка
продукції покупцю здійснюється при
наявності відповідно тари на ретур; при
поверненні тари, яка не була отримана
покупцем разом з продукцією, вона
приймається при згоді продавця на
безкоштовне відповідальне зберіганя
та зберігається до часу вимагання її
покупцем, або до часу нової покупки
продукції продавця; в цих випадках тара
або видається покупцю на його вимогу,
або зараховується при купівлі
продукції в подальших розрахунках як
повернення тари; термін повернення
тари - не більше 90 діб з дня отримання
продукції (для КЕГів- 180 діб); покупець
зобов"язаний проводити щомісячну
звірку повернення тари з продавцем; у
разі неявки представника покупця на
звірку продавець проводить
взаємозалік на основі своїх
розрахунків.

Згідно пункту 1 розділу ІІІ договору
№135/03/09 від 01.03.09 продукція
відпускається продавцем за
вільновідпускними цінами, які
вказуються в товаро-транспортних
накладних.

Відвантаження продукції проводиться
шляхом передоплати або при наданні
відстрочки платежу ( пункти 2, 3 розділу
ІІІ договору).

Пунктом 4 розділу ІІ спірного договору
сторони погодили, що при наявності
заборгованості покупця за
відвантажену продукцію, всі
перерахування коштів покупця на оплату
продукції, в першу чергу, зараховуються
в рахунок погашення попередніх боргів
покупця, в другу чергу - в рахунок
погашення поточних боргів покупця, а
при відсутності попередніх та поточних
боргів платежі покупця зараховуються
як попередня оплата за продукцію.

Доповненням до договору
купівлі-продажу №135/03/09 від 01.03.09 року
сторони визначили місце та порядок
відпуску (прийняття) продукції.

На виконання прийнятих на себе
договірних зобов"язань, згідно наявних
в матеріалах справи копій видаткових
накладних, протягом 2009-2012 років позивач
поставляв, а відповідач, у свою чергу, -
приймав визначену договором продукцію
у зворотній тарі багаторазового
використання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач стверджує, що відповідач не
повернув зворотну тару багаторазового
використання на загальну суму 21 499,56грн.
(у тому числі 3583,26грн. ПДВ згідно п.12
розділу ІІІ договору).

Отже, предметом позову є стягнення
заборгованості фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 в сумі 21499,56 грн. яка
існує, на думку позивача, у зв'язку із
порушенням зобов'язання по поверненню
зворотної тари згідно договору
купівлі-продажу продукції №135/03/09 від
01.03.09 року, укладеного між відкритим
акціонерним товариством "Дятьківці" та
ФОП ОСОБА_3.

Підстава позову - це обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги щодо
захисту права та охоронюваного законом
інтересу.

В даному випадку підставою позову є
укладений між сторонами Договір
купівлі - продажу від 01.03.2013 року та
наслідки його невиконання/виконання
сторонами. У своїй позовній заяві
позивач покликається лише на даний
Договір та зазначає, що відповідач не
повернув зворотну тару багаторазового
використання на загальну суму 17916,3 грн.
без ПДВ, а саме: ящики в кількості 762 шт.
на суму 15240,0 грн. та пляшки в кількості
8921 шт на суму 2676,30 грн.

З огляду на заперечення відповідача
щодо наявності вказаної суми
заборгованості та клопотання позивача
судом першої інстанції було
призначено судово - економічну
експертизу.

На вирішення експертизи поставлено
наступні питання:

1) Чи підтверджується первинними
бухгалтерськими документами
заборгованість фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 в сумі 21499,56
грн. вартості неповернутої тари згідно
договору купівлі-продажу продукції
№135/03/09 від 01.03.09 року?

2) Чи наявна та в якій сумі
заборгованість фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 згідно
договору купівлі-продажу продукції
№135/03/09 від 01.03.09 року?

Згідно ст. 32 ГПК України висновки
судових експертів є доказами у справі.

За змістом ст.42 ГПК України,
висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу в сукупності зі всіма
іншими доказами.

Згідно висновку №11/02
судово-економічної експертизи від 08.11.13
по першому питанню судовий експерт
надав відповідь, що в об"ємі наданих на
дослідження документів,
заборгованість відповідача в сумі
21499,56грн. вартості неповернутої тари
перед позивачем згідно договору
купівлі-продажу продукції №135/03/09 від
01.03.09 станом на 28.11.12 документально не
підтверджується; щодо другого питання
в об"ємі наданих на дослідження
документів документально
підтверджується заборгованість
відповідача перед позивачем щодо
вартості неповернутої тари згідно
договору купівлі-продажу №135/03/09 від
01.03.09 станом на 28.11.12 року в розмірі
18461,76грн. з урахуванням ПДВ.

При цьому, даючи відповідь на
перше питання, судовий експерт
проводив розрахунки без врахування
вхідних залишків та лише за період з
01.03.2009 року по 28.11.2012 року (а.с. 216-217 Т.3).
Подальші розрахунки по руху зворотної
тари проводилися з урахуванням вхідних
залишків станом на 01.03.2009 року, оскільки
діяльність підприємства здійснюється
послідовно безперервно (а..217 Т.3).

Однак, підтвердивши наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем щодо вартості неповернутої
тари згідно договору купівлі-продажу
продукції №135/03/09 від 01.03.09 станом на
28.11.12 в розмірі 18461,76 грн. з врахуванням
ПДВ, експерт врахував вхідні залишки
станом на 01.03.09 року, тобто до моменту
виникнення правовідносин між
сторонами спору на підставі Договору
від 01.03.09 року.

Крім того, експертним висновком
встановлено, що в результаті
дослідження наданих первинних
документів з відвантаження та
повернення ящиків в період дії
договору з 01.03.2009 року по 28.11.2012 року
ПрАТ «Дятьківці» відвантажило ФОП
ОСОБА_3 ящики у кількості 8358 шт. на
загальну суму 167160,0 грн. та отримало від
ФОП ОСОБА_3 ящики у кількості 9181 шт. на
загальну суму 183620,0 грн. (без ПДВ). Дані
розрахунки проведені без врахування
вхідних залишків (а.с.216 Т.3); в
результаті дослідження наданих
первинних документів з відвантаження
та отримання пляшок в період з 01.03.2009
року по 28.11.2012 року ПрАТ «Дятьківці»
відвантажило ФОП ОСОБА_3 пляшки у
кількості 181950 шт. на загальну суму 48630,75
грн. (без ПДВ) та отримало від ФОП ОСОБА_3
пляшки у кількості 216760 шт. на загальну
суму 58704,0 грн. (без ПДВ) (а.с.217 Т.3).

Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають
право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст.631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення.

Згідно ч.3 ст.631 ЦК України сторони
можуть встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.

Згідно п.5 укладеного Договору доставка
покупцю продукції здійснюється при
наявності відповідної тари на ретур.

Таким чином, суд приймає до уваги те, що
згідно умов Договору позивач поставляв
продукцію відповідачу лише за
наявності пустої тари багаторазового
використання в обмін.

А відтак, сторони господарської
діяльності врегулювали свої відносини
укладенням Договору від 01.03.2009 року на
власний розсуд на певний визначений
строк. Договір набрав чинності з
моменту його укладення.

Сторони у Договорі від 01.03.2009 року не
передбачили, що такий є пролонгацією
попереднього договору чи поширює свою
дію на попередні відносини між
сторонами чи на невиконані
зобов'язання за попередніми
договорами.

Згідно ст. 58 ГПК України в одній
позовній заяві може бути об'єднано
кілька вимог, зв'язних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами.

Таким чином, позивач диспозитивно
користується своїми права стосовно
звернення до суду та стосовно
визначення предмета, підстави і ціни
позову та не позбавлений права на
стягнення існуючої заборгованості
відповідача, яка утворилася впродовж
спільної господарської діяльності

Відтак, встановлено, що
заборгованість, яка рахується у
позивача згідно комп"ютерної бази
клієнта, утворилася до 01.03.09 року (дати
укладення сторонами договору
купівлі-продажу № 135/03/09 від 01.03.09 року),
а, отже, не стосується суті даного
спору.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що вимоги позивача про стягнення
заборгованості є необґрунтованими та
такими, що не підлягають до
задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте з урахуванням усіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для його зміни чи скасування.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу
залишено без задоволення, витрати по
сплаті судового збору залишаються на
скаржнику відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 25.11.2013р.
у справі № 909/34/13-г - залишити без змін,
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Дятьківці"
від 05.12.2013 року № 726 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати на
адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений
03.03.2014 р.

Головуючий суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Малех І.Б.