ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Справа № 922/3909/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Катеринчук
Л.Й. (доповідача), Коваленка
В.М.розглянувши касаційну скаргуПАТ
"Дочірній банк Сбербанку Росії"на
постанову та ухвалуХарківського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 року господарського суду
Харківської області від 21.10.2013 року у
справі господарського суду№ 922/3909/13
Харківської областіза заявоюТОВ
"Вирахувально-комерційна фірма
"Кредит"доТОВ "Вирахувально-комерційна
фірма "Кредит"провизнання банкрутомза
відсутності явки в судове засідання
представників учасників провадження у
справі,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду
Харківської області від 19.09.2013 року
прийнято до розгляду в підготовчому
засіданні заяву Голови ліквідаційної
комісії ТОВ "Вирахувально-комерційна
фірма "Кредит" Губи В.М. (далі - боржника)
про порушення справи про банкрутство
боржника з урахуванням особливостей,
передбачених статтею 95 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції Закону України №4212-VI від
22.12.2011 року) (далі - Закону) (том 1, а.с. 2 - 3).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.10.2013 року
порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ
"Вирахувально-комерційна фірма "Кредит"
за процедурою, з особливостями
провадження за статтею 95 Закону,
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів з огляду на встановлення
судом ознак загрози
неплатоспроможності боржника (том 1,
а.с. 143-144).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
заставний кредитор боржника - ПАТ
"Дочірній банк Сбербанку Росії" (далі -
скаржник) звернулося до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просило
скасувати ухвалу суду першої інстанції
від 21.10.2013 року провадження у справі
припинити, обґрунтовуючи неповнотою
дослідження судом обставин справи та
неналежною оцінкою доказів при
винесенні оскаржуваної ухвали про
порушення справи про банкрутство.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року
(колегія суддів у складі: головуючого
судді - Бородіної Л.І., суддів: Шевель
О.В., Лакізи В.В.) апеляційну скаргу
залишено без задоволення, а ухвалу
господарського суду Харківської
області від 21.10.2013 року у даній справі -
без змін (том 1, а.с. 210 - 219). Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої
інстанції про додержання боржником
процедури самоліквідації в порядку,
визначеному статтями 105, 110, 111
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), та наявність правових підстав
для порушення провадження у даній
справі про банкрутство.

Не погоджуючись з винесеною
постановою, скаржник звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову апеляційного суду
від 17.12.2013 року та ухвалу суду першої
інстанції від 21.10.2013 року, провадження у
справі припинити, аргументуючи
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статей 1,
10, 95 Закону про банкрутство та статті 43
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України). Скаржник
зазначив про передчасність висновків
судів про порушення провадження у
даній справі з огляду на те, що боржник,
на якого покладено обов'язок
доказування власної
неплатоспроможності перед
кредиторами, що є підставою для
звернення до суду зі заявою про
порушення справи про банкрутство за
статтею 95 Закону, не надав суду
належних доказів вжиття всіх можливих
заходів для виконання зобов'язань
перед кредиторами поза межами
провадження у справі про банкрутство,
зокрема, в ході виконавчого
провадження.

Клопотанням від 11.03.2014 року скаржник
просив відкласти розгляд справи на
іншу дату, мотивуючи відрядженням його
представника. Колегія суддів
касаційного суду, порадившись на місці,
дійшла висновку про відмову у
задоволенні клопотання з огляду на
недоведення скаржником об'єктивних
обставин неможливості забезпечення
участі представника банку в судовому
засіданні шляхом направлення в
засідання суду інших осіб, які не
направлялись у відрядження в цей день,
або шляхом залучення адвокатів для
надання юридичної допомоги з
представництвом скаржника в
касаційному суді.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку постанову
апеляційного суду від 17.12.2013 року та
ухвалу суду першої інстанції від 21.10.2013
року на підставі встановлених
фактичних обставин справи, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для її задоволення, виходячи з
такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 95 Закону
передбачено, що якщо вартості майна
боржника - юридичної особи, щодо якого
прийнято рішення про ліквідацію,
недостатньо для задоволення вимог
кредиторів, така юридична особа
ліквідується в порядку, передбаченому
цим Законом. У разі виявлення
зазначених обставин ліквідатор
(ліквідаційна комісія) зобов'язаний
звернутися до господарського суду із
заявою про порушення справи про
банкрутство такої юридичної особи.
Обов'язковою умовою звернення до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство є
дотримання боржником порядку
ліквідації юридичної особи відповідно
до законодавства України. За
результатами розгляду заяви про
порушення справи про банкрутство
юридичної особи, майна якої
недостатньо для задоволення вимог
кредиторів, господарський суд визнає
боржника, який ліквідується, банкрутом,
відкриває ліквідаційну процедуру,
призначає ліквідатора в порядку,
встановленому цим Законом для
призначення розпорядника майна.

Згідно з частинами 1 - 3, 5 статті 105 ЦК
України, учасники юридичної особи, суд
або орган, що прийняв рішення про
припинення юридичної особи,
зобов'язані протягом трьох робочих
днів з дати прийняття рішення письмово
повідомити орган, що здійснює державну
реєстрацію. Після внесення запису про
прийняття рішення засновників
(учасників) юридичної особи, суду або
уповноваженого ними органу про
припинення юридичної особи до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
повідомлення про внесення запису до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
щодо прийняття рішення засновників
(учасників) юридичної особи, суду або
уповноваженого ними органу про
припинення юридичної особи
публікується у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації.
Учасники юридичної особи, суд або
орган, що прийняв рішення про
припинення юридичної особи, відповідно
до цього Кодексу призначають комісію з
припинення юридичної особи (комісію з
реорганізації, ліквідаційну комісію),
голову комісії або ліквідатора та
встановлюють порядок і строк заявлення
кредиторами своїх вимог до юридичної
особи, що припиняється. Виконання
функцій комісії з припинення юридичної
особи (комісії з реорганізації,
ліквідаційної комісії) може бути
покладено на орган управління
юридичної особи. Строк заявлення
кредиторами своїх вимог до юридичної
особи, що припиняється, не може
становити менше двох і більше шести
місяців з дня опублікування
повідомлення про рішення щодо
припинення юридичної особи.

Отже, при поданні заяви про порушення
справи про банкрутство боржника, що
ліквідується власником, заявник
зобов'язаний надати господарському
суду докази прийняття рішення про
припинення юридичної особи її
власником або учасниками юридичної
особи, докази письмового повідомлення
про прийняття такого рішення органу, що
здійснює державну реєстрацію, докази
розміщення у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
повідомлення про внесення запису до
ЄДРПУО щодо прийняття рішення про
припинення юридичної особи-боржника,
докази повідомлення податкового
органу про здійснювану самоліквідацію.
При цьому, заява про порушення справи
про банкрутство боржника за статтею 95
Закону має бути подана до суду після
спливу строку заявлення кредиторами
своїх вимог до юридичної особи, що
припиняється, визначеного частиною 5
статті 105 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
110 ЦК України, юридична особа
ліквідується за рішенням її учасників
або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, в тому числі, у зв'язку з
закінченням строку, на який було
створено юридичну особу, досягненням
мети, для якої її створено, а також в
інших випадках, передбачених
установчими документами.

Згідно з частиною 3 статті 110 ЦК України,
якщо вартість майна юридичної особи є
недостатньою для задоволення вимог
кредиторів, юридична особа здійснює
всі необхідні дії, встановлені законом
про відновлення платоспроможності або
визнання банкрутом.

За приписами частин 7, 8 статті 111 ЦК
України, для проведення перевірок та
визначення наявності або відсутності
заборгованості зі сплати податків,
зборів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
коштів до Пенсійного фонду України,
фондів соціального страхування
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
забезпечує своєчасне надання органам
державної податкової служби та
Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування документів
юридичної особи (її філій,
представництв), у тому числі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
та податкового обліку. До моменту
затвердження ліквідаційного балансу
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
складає та подає органам державної
податкової служби, Пенсійного фонду
України та фондів соціального
страхування звітність за останній
звітний період. Ліквідаційна комісія
(ліквідатор) після закінчення строку
для пред'явлення вимог кредиторами
складає проміжний ліквідаційний
баланс, що включає відомості про склад
майна юридичної особи, що ліквідується,
перелік пред'явлених кредиторами вимог
та результат їх розгляду. Проміжний
ліквідаційний баланс затверджується
учасниками юридичної особи, судом або
органом, що прийняв рішення про
ліквідацію юридичної особи.

Пунктом 11 Порядку обліку платників
податків і зборів, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 09.12.2011 року №1588, встановлено, що
юридичній особі, крім військових
частин, у разі прийняття рішення про
припинення засновниками (учасниками)
юридичної особи, уповноваженими
органами чи судом, голові комісії з
припинення (ліквідатору, ліквідаційній
комісії тощо) чи особі, відповідальній
за погашення грошових зобов'язань або
податкового боргу платника податків у
разі ліквідації платника податків,
слід, у 3-денний строк від дати внесення
до Єдиного державного реєстру
відомостей про те, що юридична особа
перебуває у процесі припинення, подати
в орган державної податкової служби, в
якому платник податків перебуває на
обліку, такі документи: заяву про
припинення платника податків за ф.
№8-ОПП (додаток 17), дата якої фіксується
в журналі за ф. №6-ОПП; оригінал довідки
за ф. №4-ОПП; копію розпорядчого
документа (рішення) власника або
органу, уповноваженого на те
установчими документами про
припинення; копію розпорядчого
документа про утворення комісії з
припинення (ліквідаційної комісії).

Отже, враховуючи зазначені вимоги
Закону, необхідними передумовами для
звернення до господарського суду зі
заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство боржника у
порядку статті 95 Закону є: оцінка
вартості наявного майна боржника
ліквідаційною комісією, публікація
оголошення згідно з вимогами статті 105
ЦК України з метою виявлення
кредиторів та встановлення повного
обсягу кредиторської заборгованості,
повідомлення органу державної
податкової служби про ліквідацію
підприємства, складення проміжного
ліквідаційного балансу за наслідком
проведених ліквідаційною комісією дій
в ліквідаційній процедурі та
затвердження його компетентним
органом юридичної особи боржника.
Обов'язкова перевірка проміжного
ліквідаційного балансу податковими
органами, відповідно до частини 5
статті 60 ГК України, не передбачена.

Розглядаючи заяву про порушення
провадження у справі про банкрутство
боржника за спеціальною процедурою
відповідно до статті 95 Закону, суд
першої інстанції встановив ознаки
загрози неплатоспроможності боржника,
а саме можливість виконання ним
грошових зобов'язань перед
кредиторами, строк виконання яких
настав, лише через застосування щодо
підприємства-боржника процедури
банкрутства, з огляду на що ухвалою від
21.10.2013 року порушив провадження у
справі про банкрутство боржника, що
ліквідується власником, ввів мораторій
на задоволення вимог кредиторів та
призначив у справі судове засідання, в
ході якого має бути вирішено питання
щодо подальшої процедури банкрутства
боржника (том 1, а.с. 143-144).

Переглядаючи справу в повному обсязі,
апеляційний суд погодився з висновками
суду першої інстанції про наявність
правових підстав для порушення
провадження у даній справі про
банкрутство з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що
25.09.2012 року загальними зборами
учасників ТОВ "Вирахувально-комерційна
фірма "Кредит" прийнято рішення про
припинення діяльності товариства
шляхом його ліквідації, створення
ліквідаційної комісії у складі голови
комісії Губи В.М. та члена комісії
Сотнікової І.С., розміщення в
друкованому органі повідомлення про
ліквідацію ТОВ
"Вирахувально-комерційна фірма "Кредит"
та про порядок і строк заявлення
кредиторами вимог до боржника,
встановлено строк для пред'явлення
вимог кредиторів протягом двох місяців
з дня публікації оголошення про
ліквідацію, прийнято рішення про
вжиття необхідних заходів для
стягнення дебіторської
заборгованості, оцінки майна
підприємства та складення проміжного
ліквідаційного балансу після
закінчення строку пред'явлення вимог
кредиторів, про що складено протокол №5
від 25.09.2012 року (том 1, а.с. 8 - 10).

Апеляційний суд встановив, що про
прийняте рішення щодо ліквідації
підприємства повідомлено державного
реєстратора, яким здійснено публікацію
оголошення про ліквідацію боржника у
спеціалізованому друкованому виданні -
Бюлетні державної реєстрації №226 (26)
від 28.09.2012 року (том 1, а.с. 135 - 138).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено апеляційним судом, головою
ліквідаційної комісії повідомлено про
припинення господарської діяльності
підприємства-боржника податкову
інспекцію, у якій боржник
обліковувався як платник податків,
шляхом направлення заяви за формою
№8-ОПП (том 1, а.с. 196).

Апеляційним судом встановлено факт
звернення фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 зі заявою про визнання
кредитором боржника з грошовими
вимогами на суму 322 400 грн., які визнано
ліквідаційною комісією в повному
обсязі та включено до реєстру вимог
кредиторів боржника. Також грошові
вимоги до боржника на суму 11 068 568, 78 грн.
заявило ПАТ "Дочірній банк Сбербанку
Росії", з яких 7 443 898, 74 грн. визнано та
включено до реєстру вимог кредиторів,
як такі, що забезпечені заставним
майном боржника (том 1, а.с. 74 - 75, 175 - 178,
199).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено апеляційним судом,
ліквідаційною комісією проведено
інвентаризацію активів
підприємства-боржника, про що складено
інвентаризаційний опис основних
засобів №1 від 01.07.2013 року, з якого
вбачається наявність у боржника майна
загальною вартістю 626 797, 01 грн., а саме:
Audi A6, Mercedes-Вens 260Е, Nissan НОМЕР_9, ЗИЛ 53101
НОМЕР_1, КАМАЗ 43101 НОМЕР_2, КАМАЗ 43101
НОМЕР_3, КАМАЗ 43101 НОМЕР_4, КАМАЗ 43101
НОМЕР_5, КАМАЗ 43101 НОМЕР_6, КАМАЗ 5320
НОМЕР_7, МАЗ 5433 НОМЕР_8 13, Напівпричіп
ОДАЗ 9374, НОМЕР_10, Напівпричіп ОДАЗ 9674,
НОМЕР_11, Причіп ГКБ-819 НОМЕР_12, Причіп
ГКБ-8350 НОМЕР_13, Причіп ПЦ-6,7-8328 НОМЕР_14,
Причіп-цистерна ГКБ-8328 НОМЕР_15,
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: м. Харків пр. Гагаріна, 193-Б,
вартістю 615 986, 63 грн. (том 1, а.с. а.с.88 - 89).

Апеляційним судом встановлено, що
залученим ліквідаційною комісією
боржника суб'єктом оціночної
діяльності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_7 здійснено
оцінку рухомого та нерухомого майна
боржника, за результатами якої
складено висновки, з яких вбачається,
що загальна ринкова вартість
нежитлової будівлі літ. "А-2", загальною
площею 1 071,8 кв.м (технічний стан
незадовільний), розташованої за
адресою: м. Харків, пр. Гагаріна №193-Б,
станом на 09.07.2013 року складає 480 000 грн.;
нежитлової будівлі літ. "Б-1", загальною
площею 30,3 кв.м, що розташована за
адресою: м. Харків, пр. Гагаріна №193-Б, - 14
000 грн.; колісних транспортних засобів:
(КТЗ) Audi A6, 2.8Е, реєстраційний НОМЕР_16 - 17
000 грн.; ЗИЛ 5301, реєстраційний НОМЕР_17 - 8
000 грн.; КАМАЗ 43101, реєстраційний НОМЕР_2 -
6 000грн.; КАМАЗ 43101, реєстраційний НОМЕР_3
- 6 000 грн.; КАМАЗ 43101, реєстраційний
НОМЕР_4 - 6 000 грн.; КАМАЗ 43101,
реєстраційний НОМЕР_6 - 5 000 грн.; КАМАЗ
5320, реєстраційний НОМЕР_7 - 6 500 грн.; МАЗ
5433, реєстраційний НОМЕР_8 - 6 500 грн.;
Mercedes-Benz 260Е, реєстраційний НОМЕР_18 - 10 000
грн.; Nissan Sunny, реєстраційний НОМЕР_9 - 6 000
грн.; ОДАЗ 9374, реєстраційний НОМЕР_19 -6 500
грн.; ОДАЗ 9674, реєстраційний НОМЕР_11 - 6 500
грн.; ГБК-819 реєстраційний НОМЕР_12 - 6 500
грн.; ГКБ 8350, реєстраційний НОМЕР_13 - 6 500
грн.; ГКБ 8328, реєстраційний НОМЕР_14 - 6 500
грн.; ГКБ 8328, реєстраційний НОМЕР_15 - 6 500
грн.; КАМАЗ 43101, реєстраційний НОМЕР_5 - 6
000 грн. Загальна вартість майна
боржника складає 616 000 грн. (том 1, а.с. 94 -
113).

Також апеляційним судом встановлено,
що за результатами проведеної
інвентаризації у боржника наявна
заборгованість перед кредиторами на
загальну суму 8 247 114, 15 грн., в тому числі
кредиторська заборгованість перед ПАТ
"Дочірній банк Сбербанку Росії" в
розмірі 7 443 898, 74 грн., тоді як
дебіторська заборгованість складає 244
462, 69 грн., а на рахунку боржника наявні
грошові кошти в розмірі 12 904, 62 грн. (том
1, а.с. 92, 93, 33).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено апеляційним судом, на
виконанні в органі державної
виконавчої служби перебуває
виконавчий напис нотаріуса №1980 від
17.08.2011 року про звернення стягнення на
майно, що належить боржнику на праві
власності: нежитлові будівлі загальною
площею 1102,1 кв.м, розташовані за адресою:
м. Харків, вул. Гагаріна, буд 193-Б, що
складаються з нежитлової будівлі літ.
"А-2", загальною площею 1071,8 кв.м та
нежитлової будівлі літ. "Б-1", загальною
площею 30,3 кв.м на користь ПАТ "Дочірній
банк Сбербанку Росії" з метою погашення
заборгованості на суму 7 443 898, 74 грн. та
стягнення 3 060 грн. витрат за вчинення
виконавчого напису (том 1, а.с. 76).

Також апеляційним судом встановлено,
що корпоративні права за боржником не
значаться (том 1, а.с. 125).

Апеляційним судом встановлено
обставини складення головою
ліквідаційної комісії після
закінчення строку для пред'явлення
кредиторами вимог, з врахуванням даних
інвентаризації активів боржника,
проміжного ліквідаційного балансу
станом на 30.06.2013 року з непогашеною
кредиторською заборгованістю на
загальну суму 7 766 298, 74 грн. та майновими
активами боржника в розмірі 873 367, 31 грн.,
який затверджено загальними зборами
учасників боржника відповідно до
протоколу №6 від 30.06.2013 року (том 1, а.с. 11
-13).

З огляду на встановлене та враховуючи
те, що сума кредиторської
заборгованості перевищує вартість
активів боржника, підприємство не веде
підприємницької діяльності, що робить
неможливим погашення заборгованості
перед кредиторами, апеляційний суд
погодився з висновками суду першої
інстанції про підставність порушення
провадження у даній справі про
банкрутство щодо боржника, що
ліквідується власником, та зазначив
про належне здійснення ліквідаційною
комісією досудової процедури
ліквідації боржника відповідно до
приписів цивільного законодавства
України, як необхідної передумови для
порушення справи про банкрутство за
статтею 95 Закону.

При цьому, апеляційним судом
спростовано доводи скаржника, як
заставного кредитора боржника, про
недоведення боржником його
неплатоспроможності та неможливості
задоволення вимог банку не інакше, як
через процедуру банкрутства з огляду
на встановлення обставин
недостатності активів боржника для
задоволення в повному обсязі вимог
його кредиторів, що є підставою для
звернення боржника до господарського
суду зі заявою про порушення справи про
банкрутство за статтею 95 Закону.

Доводи заявника апеляційної скарги про
необґрунтованість висновків суб'єкта
оціночної діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 про те, що
ринкова вартість заставного майна
боржника складає 494 000 грн. з посиланням
на визначення вартості заставного
майна у договорі іпотеки від 14.03.2007
року, зміни до якого сторонами в
частині вартості предмета іпотеки не
вносилися, апеляційним судом не
прийнято до уваги з огляду на те, що
спірний договір іпотеки укладено між
боржником та банком-скаржником ще в 2007
році, при цьому, скаржником не надано
суду доказів того, чи змінювалось
іпотечне майно у своїх кількісних та
якісних характеристиках з 2007 року та
яка його ринкова вартість на момент
звернення ліквідаційної комісії до
суду зі заявою про порушення справи про
банкрутство боржника. Також,
апеляційний суд зазначив про те, що
скаржником не надано суду належних
доказів проведення оцінки майна
боржника суб'єктом оціночної
діяльності з порушенням вимог
законодавства, що регулює порядок
оцінки майна та майнових прав суб'єктів
господарювання.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
підставність порушення провадження у
даній справі про банкрутство щодо
боржника, що ліквідується власником, за
спеціальною процедурою, передбаченою
статтею 95 Закону, а доводи скаржника
про неналежну оцінку обставин справи з
посиланням на докази, прийняті до уваги
апеляційним судом та спростовані
апеляційним судом, зводяться до
намагання переконати касаційний суд
здійснити переоцінку доказів, що
виходить за межі повноважень суду
касаційної інстанції відповідно до
статті 1117 ГПК України, а отже, такі
доводи є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, колегія суддів
Вищого господарського суду України,
діючи в межах повноважень суду
касаційної інстанції, відповідно до
приписів статей 1115, 1117 ГПК України,
вважає постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 року та ухвалу господарського
суду Харківської області від 21.10.2013
року у справі №922/3909/13 такими, що
прийняті з додержанням норм
матеріального та процесуального права
та не вбачає правових підстав для їх
зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ПАТ "Дочірній
банк Сбербанку Росії" залишити без
задоволення.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 року та ухвалу господарського
суду Харківської області від 21.10.2013
року у справі №922/3909/13 залишити без
змін.

Головуючий
Н.Г. Ткаченко

Судді
Л.Й. Катеринчук

В.М. Коваленко