ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 р.
Справа №917/46/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кременчуцька
промислово - виробнича комунальна
компанія", вул.40-річчя Жовтня, 29, м.
Кременчук, Полтавська область,39600

до Приватного підприємства
"ТМ-Новатор", вул.60 років Жовтня, 85, м.
Кременчук, Полтавська область,39623

про стягнення грошових коштів в сумі 9
662,40 грн. боргу, 289,87 грн. - 3 % річних, 1352,74
грн. пені

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Литвинюк О.В., дов. №11 від
29.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 06.03.2014 року суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення на підставі ст. 85 ГПК
України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
грошових коштів в сумі 9 662,40 грн. боргу,
289,87 грн. - 3 % річних, 1352,74 грн. пені за
договором оренди (найму) майна № 10/09/12
від 10.09.2012 року.

В судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги та
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому
засіданні 30.01.2014 року проти задоволення
позову заперечував з мотивів,
викладених у відзиві на позовну заяву.
Зокрема, відповідач зазначає, що
позивач не надав доказів підписання з
відповідачем акту здачі-прийняття
робіт по договору оренди майна №10/09/12
від 10.09.2012р. Натомість позивач
посилається на акт №1/12/12
здачі-прийняття робіт, який складено
відповідно до договору №08/10/12 від
08.10.2012р. і жодного відношення до
спірного договору оренди майна № 10/09/12
від 10.09.2012 року не має.

В судове засідання 06.03.2014 року
представник відповідача не з'явився,
хоча належним чином повідомлений судом
про дату і час розгляду справи (поштове
повідомлення про вручення відповідачу
ухвали суду в мат. справи).

В судовому засіданні 06.03.2014 року від
позивача на підставі ст. 22 ГПК України
надійшла заява про відмову від
клопотання про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на кошти відповідача, що було
заявлено при подачі позовної заяви.

Право заявляти клопотання надано
позивачу приписами ст. 22 ГПК України.
Суд приймає відмову позивача від
заявленого раніше клопотання про
забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані
сторонами докази, суд встановив:

Матеріали справи свідчать, що між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кременчуцька
промислово-виробнича комунальна
компанія» (надалі позивач) та
Приватним підприємством «ТМ-НОВАТОР»
(надалі відповідач) було укладено
договір оренди (найму) майна №10/09/12 від
10 вересня 2012 року ( арк. справи 10-11).

На виконання умов вказаного договору
ТОВ «КПВКК» ( орендодавець) передавав
відповідачу (орендар) вібраційний
каток НАММ HD-12 в тимчасове платне
користування, що підтверджується
Актом прийому-передачі від 05 жовтня 2012
p. (арк. справи 12).

За умовами п.2.1 договору відповідач
зобов'язувався сплачувати орендну
плату за користування майном. Орендна
плата визначається в розмірі суми
вартості відпрацьованих майном
машино-годин в місяць та сплачується
орендарем протягом 3 банківських днів
з моменту підписання акта прийому -
передачі послуг оренди, але не пізніше
15 числа місяця, наступного за звітним (
п. 4.1, 4.2, 4.3 договору).

Відповідно до ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
прав та обов'язків, зокрема, є договори
та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного
кодексу України визначено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно статті 283 Господарського
кодексу України за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності. До відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 759
Цивільного Кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

За змістом п. 3 статті 285
Господарського кодексу України
орендар зобов'язаний берегти
орендоване майно відповідно до умов
договору, запобігаючи його псуванню
або пошкодженню, та своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Зазначене також кореспондується з
п. 1 статті 762 Цивільного кодексу
України де визначено, що за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений
строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент пред'явлення позову та розгляду
справи, відповідач свої зобов'язання за
договором оренди від 10.09.2012 року не
виконав.

Судом встановлено, що за Актом 1 від 05.10.
2012р. позивач передав, а відповідач
прийняв у платне користування
вібраційний коток НАММ НD -12, серійний
номер Н 1396246. Даний акт підписаний
сторонами та посвідчений їх печатками
(арк. справи 12).

За Актом 2 від 31.12.2012 року ( арк. справи
12, зворотна сторона) відповідач
повернув майно (вібраційний коток НАММ
НD -12, серійний номер Н 1396246) позивачу з
оренди. Акт 2 підписаний сторонами та
скріплений їх печатками.

Також 31.12.2012 року сторони підписали Акт
№ 1/12/12 здачі-приймання робіт (надання
послуг), в якому зазначено, що загальна
вартість робіт (послуг) оренди
вібраційного котка НАММ НD -12
становить 9 662,40 грн. ( арк. справи 13).

Взяті на себе зобов'язання щодо сплати
орендної плати на умовах договору від
10.09.2012 року відповідач не виконав,
оренду плату не сплатив.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання,
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим
Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення
господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

За приписами ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК
України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання
(ст.549 ЦК України). Предметом неустойки
може бути грошова сума, рухоме і
нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ст.551 ЦК
України).

Умовами договору ( п. 4.7) сторони
погодили нарахування пені за
несвоєчасну сплату орендної плати.
Позивачем нараховано та заявлено до
стягнення пеню в сумі 1352,74 грн. При
розрахунку пені позивачем не було
дотримано приписів п.6 ст. 232 ГК України.
Судом зроблено перерахунок пені з
урахуванням п. 6ст. 232 ГК України, сума
пені, що підлягає стягненню становить
670,81грн.

Положеннями ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три
проценти річних від
простроченої суми, якщо
інший розмір процентів
не встановлений договором або законом.
Позивач просить суд стягнути річні в
сумі 289,87 грн.

Сума 3 % річних, що підлягає
стягненню за розрахунками суду
становить 284,31 грн.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
кожна сторона повинна довести
ті обставини, на
які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються
сторонами та
іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд
у визначеному
законом порядку
встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський
суд оцінює докази
за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Заперечення відповідача стосовно
того, що позивач не надав доказів
підписання з ПП «ТМ-НОВАТОР» акту
здачі-прийняття робіт по договору
оренди №10/09/12 від 10.09.2012р., що саме і є
підставою для оплати орендної плати, є
необґрунтованими. В матеріалах справи
міститься акт № 1/12/13 від 31.12.2012 року (
арк. справи 13), з якого вбачається, що
вартість оренди 44 маш/год віброкотка
НАММ НD -12 становить 9 662,40 грн. Саме
оренда віброкотка НАММ НD -12 є
предметом договору від 10.09.2012 року.
Судом також досліджено договір оренди
вібраційного котка НАММ НD -75 від 08.10.2012
року ( в мат. справи), з якого вбачається
що предметом оренди за цим договором є
інший вібраційний коток. Отже, в даному
випадку має місце технічна описка, яка
не є підставою для невиконання
відповідачем взятих зобов'язань та не
спростовує факту оренди котка
відповідачем.

Підписавши та посвідчивши своєю
печаткою договір від 11.09.2012 року, акти
від 05.10.2012 року, від 31.12.2012 року,
відповідач взяв на себе зобов'язання з
оплати оренди віброкотка НАММ НD -12.
При цьому відповідачем не
заперечується сам факт оренди
віброкотка НАММ НD -12.

Отже, заперечення відповідача не
спростовують факту оренди віброкотка,
носять формальний характер та не є
підставою для відмови в задоволенні
вимог про стягнення орендної плати.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги про стягнення 9662,40 грн.
основного боргу, 670,81 грн. пені та 284,31
грн. річних обґрунтовані,
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами, відповідачем не
спростовані і підлягають задоволенню

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22,33, 43,49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"ТМ-Новатор" (вул. 60 років Жовтня, буд. 85,
м. Кременчук, Полтавська область, 39623;
ідентифікаційний код 34397810) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кременчуцька
промислово-виробнича комунальна
компанія" (вул. 40-річчя Жовтня, буд. 29, м.
Кременчук, Полтавська область, 39617;
ідентифікаційний код 34607963) 9662,40 грн.
основного боргу, 670,81 грн. пені, 284,31 грн.
річних, 1717,38 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Повне рішення складено 07.03.2014р.

Суддя
Тимощенко О.М.