ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 р.
Справа № 914/4717/13

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Іскра», м.Львів,

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», м.Львів,

третя особа 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Львівське міське
комунальне підприємство
«Львівтеплоенерго», м.Львів,

третя особа 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія», м.Львів,

про внесення змін у договір оренди
газопроводу,

за зустрічним позовом: Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», м.Львів,

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Іскра»,
м.Львів,

про внесення змін у договір оренди
газопроводу.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Квик Т.І.

Представники:

від позивача (відповідача за
зустрічним позовом): Кіт М.С.;

від відповідача (позивача за
зустрічним позовом): Шуневич Т.П.;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: Андрейко О.О.

На розгляд господарського суду
Львівської області Публічним
акціонерним товариством «Іскра» (далі -
ПуАТ «Іскра») подано позов до
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» (далі - ПуАТ «Львівгаз»)
третя особа 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Львівське міське
комунальне підприємство
«Львівтеплоенерго», третя особа 2, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» про внесення змін
в договір оренди газопроводу про
викладення п.3.1 договору у наступній
редакції «Даний договір діє з 01.01.2011р.
по 15.04.2014р. Термін дії договору може
бути продовжений за згодою сторін».

Ухвалою суду від 19.12.2013р. порушено
провадження у справі, справу
призначено до розгляду на 21.01.2014р.

24.01.2014р. позивач подав заяву, у які
просив викласти п.3.1 договору у
наступній редакції «Даний договір діє
з 01.01.2011р. по 15.04.2014р., але не раніше ніж
до закінчення зимово-весняного
опалювального періоду у 2014р. Термін дії
договору може бути продовжений за
згодою сторін». Разом із заявою подано
докази її надіслання відповідачу та
третім особам.

Щодо даної заяви суд зазначає наступне.
Передбачене частиною четвертою статті
22 Господарського процесуального
кодексу України право позивача змінити
підставу або предмет позову шляхом
подання відповідної заяви може бути
реалізоване до початку розгляду
господарським судом справи по суті.
Суд враховує положення пункту 3.12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», в якому зазначено,
що право позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання
відповідної письмової заяви, яка за
формою та змістом має узгоджуватися із
ст. 54 ГПК України з доданням до неї
документів, зазначених у ст. 57 ГПК
України. Під предметом позову
розуміється певна матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої позивач просить прийняти
судове рішення. Відтак зміна предмета
позову означає зміну вимоги, з якою
позивач звернувся до відповідача.
Оскільки подана заява відповідає
вимогам ГПК України, суд прийняв таку
заяву позивача.

16.01.2014р. відповідач скористався своїм
правом, передбаченим ст.ст.22,60 ГПК
України, та подав зустрічний позов,
який відповідає вимогам закону.
Ухвалою суду від 21.01.2014р. зустрічний
позов прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом. У зустрічному
позові ПуАТ «Львівгаз» просило визнати
укладеною додаткову угоду до договору
оренди в редакції, яка відповідає
Типовому договору на користування
складовими Єдиної газотранспортної
системи України, затвердженому
Постановою НКРЕ від 07.03.2013р. №227.

Рух справи відображено у
відповідних ухвалах суду.

У судовому засіданні 17.03.2014р.
представник ПуАТ «Іскра» позовні
вимоги підтримав, з підстав, викладених
у позовній заяві, заяві про зміну
предмету позову та письмових
поясненнях. Зокрема, зазначив, що у
зв'язку із закінченням терміну дії
договору оренди з 01.01.2014р. у ПуАТ
«Львівгаз» не буде правових підстав
для подальшого постачання та розподілу
газу газопроводом. Вважає, що в силу
вимог ст.179 ГК України та п.4,5 ст.7-1
Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
передача газопроводу в користування на
умовах оренди газорозподільному
підприємству (яким є ПуАТ «Львівгаз») є
обов'язковим. Проти задоволення
зустрічного позову представник ПуАТ
«Іскра» заперечив з підстав,
зазначених у запереченні на зустрічний
позов та письмових поясненнях,
оскільки не може погодитися на
викладення договору у редакції, яка
передбачатиме безоплатне користування
газопроводом строком 10 років.

У судовому засіданні 17.03.2014р.
представник ПуАТ «Львівгаз» проти
позов заперечив з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву та письмових
поясненнях. Так, повідомив, що 01.01.2013р.
вступили в дію зміни до Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу» згідно яких
експлуатація складових Єдиної
газотранспортної системи України
здійснюється виключно
газорозподільними або
газотранспортними підприємствами.
Власники складових ЄГТСУ зобов'язані
передати належні їм складові ЄГТСУ у
власність, господарське відання чи
користування газотранспортному або
газорозподільному підприємству чи
укласти з газотранспортним або
газорозподільним підприємством
договір про експлуатацію таких
складових. ПуАТ «Львівгаз» зверталося
до ПуАТ «Іскра» з пропозиціями, щоб
врегулювати відносини в один із
способів, передбачених наведеними вище
положеннями закону, але останнє
відмовилося. Щодо внесення змін у
договір про продовження строку дії
договору, то вважає, що для цього
відсутні підстави, які визначені ст. 651
ЦК України як обов'язкові для внесення
змін у договір, а ст.179 ЦК України не
підлягає застосуванню, адже
законодавство не передбачає
обов'язковість укладення договору
оренди. Також представник просив
задоволити зустрічний позов і визнати
укладеною додаткову угоду до договору
оренди, якою б договір був викладений у
редакції, що буде відповідати Типовому
договору на користування складовими
Єдиної газотранспортної системи
України, затвердженому Постановою НКРЕ
від 07.03.2013р. №227.

Третя особа 1 участь повноважного
представника у судове засідання не
забезпечила, у письмових поясненнях,
які були подані через канцелярію суду,
зазначила, що питання, яким конкретно
газопроводом транспортуватиметься
природний газ для потреб ЛМКП
«Львівтеплоенерго», вирішується
постачальником і рішення у справі не
породжує для підприємства жодних прав
та обов'язків.

У судовому засіданні 17.03.2014р.
представник третьої особи 2 підтримав
позицію підприємства, викладену у
письмових поясненнях, зазначивши, що
товариство не вправі впливати на
господарські відносини своїх
контрагентів чи інших суб'єктів
господарювання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, повно, всебічно і об'єктивно
з'ясувавши усі обставини справи в їх
сукупності, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено таке.

01.01.2011р. між ПуАТ «Іскра» (орендодавець,
позивач, відповідач за зустрічним
позовом ) та ПуАТ «Львівгаз» (орендар,
відповідач, позивач за зустрічним
позовом) укладено договір №0102111/8104
оренди газопроводу ГРС «Винники» - ВАТ
«Іскра», відповідно до п.1.1 якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
(оренду) газопровід високого тиску ГРС
«Винники» - ВАТ «Іскра» та катодні
станції - 4 штуки, які належать
орендодавцю на праві власності. Об'єкт
оренди буде використовуватися
орендарем для передачі природного газу
споживачам по газопроводу (п.1.3
договору). Договір укладається
терміном на 3 роки і діє з 01.01.2011р. до
31.12.2013р. Термін дії договору може бути
продовжений за згодою сторін (п.3.1
договору). Зміни та доповнення до
договору погоджуються сторонами та
оформляються окремими додатковими
угодами (п.3.3 договору). Договір
припиняє свою дію, зокрема, у випадку
закінчення терміну дії договору (п.3.5
договору). За користування об'єктом
оренди орендарю встановлюється
орендна плата, яка є еквівалентною
вартості послуг по транспортуванню
природного газу розподільними
газопроводами згідно з договором №В-128
від 01.01.2011р., та будь-яких інших
договорів, які будуть укладені між
сторонами про надання послуг по
транспортуванню природного газу в
період дії договору оренди (п.5.1
договору). Оплата орендної плати
проводиться грошовими коштами на
поточний рахунок орендодавця до 5 числа
місяця, наступного за звітним (п.5.2-5.3
договору).

01.01.2011р. сторони підписали відповідний
акт приймання-передачі об'єкту оренди.

18.05.2013р. ПуАТ «Львівгаз» звернулося до
ПуАТ «Іскра» із листом про розірвання
договору оренди, оскільки з 01.01.2013р.
вступили в дію зміни до Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу» згідно яких
експлуатація складових Єдиної
газотранспортної системи України
здійснюється виключно
газорозподільними або
газотранспортними підприємствами.
Власники складових ЄГТСУ зобов'язані
передати належні їм складові ЄГТСУ у
власність, господарське відання чи
користування газотранспортному або
газорозподільному підприємству чи
укласти з газотранспортним або
газорозподільним підприємством
договір про експлуатацію таких
складових. Тому ПуАТ «Львівгаз»
просило ПуАТ «Іскра» обрати один із
зазначених способів для врегулювання
взаємовідносин, але останнє
відмовилося.

16.12.2013р. ПуАТ «Іскра» звернулося до
ПуАТ «Львівгаз» із заявою про
продовження терміну дії договору
оренди, у якій зазначає наступне.
31.12.2013р. закінчується термін дії
договору оренди, а ПуАТ «Іскра» не має
ліцензії на розподіл природного газу.
Пунктом 3.1 договору оренди передбачено,
що договір може бути продовжено за
згодою сторін, тому орендодавець
просить орендаря продовжити дію
договору оренди до 15.04.2014р. До заяви
додано проект відповідної додаткової
угоди.

03.01.2014р. ПуАТ «Львівгаз» направило
ПуАТ «Іскра» один примірник підписаної
з протоколом розбіжностей додаткової
угоди та просило орендодавця підписати
такий протокол. У протоколі
розбіжностей орендар пропонував
викласти договір оренди у редакції
Типового договору на користування
складовими Єдиної газотранспортної
системи України.

На момент прийняття рішення сторони не
дійшли згоди щодо внесення змін до
договору.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.6 ст.180 Господарського кодексу
України строком дії господарського
договору є час, впродовж якого існують
господарські зобов'язання сторін, що
виникли на основі цього договору.

За договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк
(ст.759 ЦК України, ст.283 ГК України).
Договір найму укладається на строк,
встановлений договором (ст.763 ЦК
України).

Якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку
договору найму, то, за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений
договором (ст.764 ЦК України). Строк
договору оренди визначається за
погодженням сторін. У разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення строку дії договору він
вважається продовженим на такий самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором (ст.284 ГК
України).

У пункті 4.1 постанови №12 від 29.05.2013р.
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» Пленум Вищого
господарського суду України зазначає
наступне: «Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК
України, частини другої статті 291 ГК
України, частини другої статті 17 та
частини другої статті 26 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» вбачається, що після закінчення
строку договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець. Відтак, якщо на дату
закінчення строку договору оренди і
протягом місяця після закінчення цього
строку мали місце заперечення
орендодавця щодо поновлення договору
на новий строк, то такий договір
припиняється (п.4.2 постанови). Такої ж
позиції при вирішенні спорів
дотримується Верховний Суд України
(постанова від 03.06.2008р. у справі «
2-11/9948-2007) та Вищий господарський суд
України (постанова від 22.04.2013р. у справі
№13/5026/1294/2012, постанова від 14.08.2013р. у
справі №5011-7/7290-2012).

Пунктом 3.1 договору сторони чітко
передбачили, що термін дії договору
може бути продовжений за згодою сторін,
а зміни та доповнення до договору
погоджуються сторонами та
оформляються окремими додатковими
угодами (п.3.3 договору). Аналогічні
положення передбачені і чинним
законодавством України. Так, згідно
ст.651 ЦК України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Відповідно до ст.188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

У даному випадку орендар заперечує
щодо продовження строку договору
оренди після закінчення строку його
дії. Натомість орендодавець вважає, що
в силу вимог ч.2 ст.651 ЦК України, ст.179 ГК
України та п.4,5 ст.7-1 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу» продовження строку
дії договору оренди газопроводу є
обов'язковим. З даного приводу суд
відзначає наступне.

Згідно ст.179 ГК України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями. Укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування. Однак, чинне
законодавство не передбачає для ПуАТ
«Львівгаз» обов'язкового отримання
газопроводу на умовах оренди, як вважає
ПуАТ «Іскра», оскільки, ст.7-1 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» надає
відповідним суб'єктам можливість право
вибору, зокрема, власники складових
ЄГТСУ зобов'язані передати належні їм
складові ЄГТСУ у власність,
господарське відання чи користування
газотранспортному або
газорозподільному підприємству чи
укласти з газотранспортним або
газорозподільним підприємством
договір про експлуатацію таких
складових. Тому у даному випадку ст.179
ГК України не підлягає застосуванню.

Стаття 14 ЦК України передбачає, що
цивільні обов'язки виконуються в межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї. На це
звертає увагу і Верховний Суд України у
постанові від 10.10.2011р. у справі №3-106гс11.

Оскільки орендар не погоджується на
внесення змін у договір оренди щодо
продовження строку дії договору, а таке
внесення змін можливе тільки за згодою
сторін, у задоволенні первісного
позову суд відмовляє.

Як уже зазначалося вище, ПуАТ
«Львівгаз» подало зустрічний позов,
просило визнати укладеною додаткову
угоду до договору оренди в редакції,
яка відповідає Типовому договору на
користування складовими Єдиної
газотранспортної системи України,
затвердженому Постановою НКРЕ від
07.03.2013р. №227. Зустрічний позов поданий
16.01.2014р., тоді як договір оренди
припинив свою дію 31.12.2013р.

Відповідно до ст.251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Терміном є
певний момент у часі, з настанням якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Згідно ст.202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків. Договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК
України).

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст.628 ЦК
України).

Строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору (ст.631 ЦК
України). Строком дії господарського
договору є час, впродовж якого існують
господарські зобов'язання сторін, що
виникли на основі цього договору (ст.180
ГК України).

Договір оренди припиняється у разі,
зокрема, закінчення строку, на який
його було укладено (ст.291 ГК України).
Аналогічне положення сторони
передбачили у п.3.5 договору.

Наведені положення закону
дозволяють зробити висновок, що
вносити зміни до договору, в тому числі
звертатися з позовом до суду для
внесення змін, можна тільки під час дії
такого договору. Із закінченням строку
дія договору припиняється, а тому
вносити зміни до нього уже неможливо -
можна тільки укласти новий договір. У
зв'язку з цим, оскільки зустрічний
позов про внесення змін до договору
оренди поданий після закінчення строку
дії такого договору, суд відмовляє у
його задоволенні.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи. Ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК
України).

Згідно ст.111-28 ГПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо
в разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у
суду вищої інстанції відсутні
підстави для скасування судового
рішення з мотивів неповного
з'ясування місцевим господарським
судом обставин справи.

Згідно ст.49 ГПК України судовий збір
залишається за позивачем та
відповідачем (позивачем за зустрічним
позовом).

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.7-1 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу», ст.ст. 14, 202, 251, 626, 628, 631,
651, 759, 763, 764 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 179, 180, 283, 284, 291 Господарського
кодексу України, ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 60, 82,
84, 85, 111-28 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову
відмовити повністю.

2. У задоволенні зустрічного
позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 17.03.2014р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст
складений та підписаний 20.03.2014р.

Суддя
Яворський Б.І.