КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. Справа№ 910/11024/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

секретар Бутакова О.Ю.

за участю представників:

від позивача - Мазур І.О. (представник за
довіреністю)

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Практікер
Україна"

на рішення господарського суду міста
Києва

від 23.12.2013 р. у справі №910/11024/13 (суддя
Бондарчук В.В.)

за позовом Антимонопольного комітету
України

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Практікер Україна"

про стягнення 200 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Практікер
Україна" про стягнення штрафу та пені у
сумі 200000,00 грн., з яких: 100000,00 грн. штрафу
за порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, накладеного
рішенням Антимонопольного комітету
України №924-р від 12.12.2012 р. та 100000,00 пені
за порушення строків сплати вказаного
штрафу.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 р. у справі №910/11024/13
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Практікер Україна"
до загального фонду Державного бюджету
України штраф у розмірі 100000 грн. 00 коп.
та пеню у сумі 100000 грн. 00 коп. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Практікер Україна"
до Державного бюджету України судовий
збір у сумі 4000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 р. у справі №910/11024/13 та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому скаржник вказує на
передчасність звернення з даним
позовом, посилаючись на те, що позов
було подано до закінчення
передбаченого законом двомісячного
строку добровільного виконання
відповідачем рішення від 12.12.2012 р. №924-р,
який починає свій перебіг саме з дня
одержання відповідачем відповідного
рішення позивача, тоді як позивачем не
доведено у встановленому
законодавством порядку факт
повідомлення відповідача про рішення
Антимонопольного комітету України від
12.12.2012 р. №924-р, факт його направлення та
отримання відповідачем.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 р. у
справі №910/11024/13 прийнято апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Практікер Україна"
до провадження, призначено розгляд
справи на 27.02.2014 р.

Розпорядженням секретаря судової
колегії Київського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014 р.
змінено склад колегії суддів.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник відповідача не
з'явився.

Оскільки явка представників сторін у
судове засідання не була визнана судом
обов'язковою, а також зважаючи на
наявні в матеріалах справи докази
належного повідомлення сторін про
місце, дату та час судового розгляду,
апеляційний суд визнав можливим
розглядати справу у відсутність
представника відповідача.

26.02.2014 р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло клопотання про зупинення
провадження у справі №910/11024/13 до
вирішення пов'язаної з нею іншої справи
№910/12650/13, що розглядається Вищим
господарським судом України.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання
відповідач зазначив про те, що
неможливість розгляду даної справи до
вирішення пов'язаною з нею іншої справи
№910/12650/13 пояснюється тим, що у справі
№910/11024/13 суд не має можливості
самостійно встановити обставини, які
встановлюються іншим судом у справі
№910/12650/13, у зв'язку з одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними суддями, і у справі
№910/12650/13 предметом розгляду є
законність і обґрунтованість рішення
Антимонопольного комітету України від
12.12.2012 р. №924-р, коли предметом розгляду
у справі №910/11024/13 є стягнення сум
штрафу і пені саме на підставі
прийнятого рішення Антимонопольного
комітету України від 12.12.2012 р. №924-р і в
даному процесі не розглядається
питання законності та обґрунтованості
вказаного рішення в межах позовних
вимог.

Представник позивача заперечував
проти задоволення клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі.

Відповідно до ст. 79 Господарського
кодексу України господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом,
а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або
іншого компетентного органу іноземної
держави.

Колегія суддів відхиляє клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі №910/11024/13 до вирішення
пов'язаної з нею іншої справи №910/12650/13,
оскільки відповідачем не надано
доказів на підтвердження порушення
касаційного провадження за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Практікер Україна"
на рішення господарського суду міста
Києва від 09.09.2013 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р. у
справі №910/12650/13.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
23.12.2013 р. у справі №910/11024/13 - без змін,
вважаючи оскаржуване рішення законним
та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Антимонопольний комітет України,
розглянувши справу №226-26.13/269-12 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, 12.12.2012 р.
прийняв рішення №924-р, яким визнано, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Практікер Україна"
вчинило порушення, передбачене пунктом
13 ст. 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" у вигляді
неподання інформації Антимонопольному
комітету України у встановлений строк.

У зв'язку із зазначеним порушенням,
вказаним вище рішенням
Антимонопольного комітету України
було накладено штраф на Товариство з
обмеженою відповідальністю "Практікер
Україна" у розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" рішення, розпорядження
органів Антимонопольного комітету
України, голів його територіальних
відділень надається для виконання
шляхом надсилання або вручення під
розписку чи доведення до відома в інший
спосіб. Особа, на яку накладено штраф за
рішенням органу Антимонопольного
комітету України, сплачує його у
двомісячний строк з дня одержання
рішення про накладення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи,
копію рішення Комітету було надіслано
відповідачеві супровідним листом від
17.12.2012 р. №126-26/05-13045 та отримане останнім
19.12.2012 р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №252.

Враховуючи те, що відповідач отримав
вищезазначений лист 19.12.2012 р., останній
мав сплатити штраф до 19.02.2013 р. включно.

Відповідно до частини першої статті 60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" відповідач має право
оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до суду у
двомісячний строк з дня одержання
рішення. Цей строк не може бути
відновлено.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, рішенням господарського
суду міста Києва від 09.09.2013 р. у справі
№910/12650/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Практікер
Україна" до Антимонопольного комітету
України про визнання недійсним
повністю рішення Антимонопольного
комітету України від 12.12.2012 р. №924-р "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу" у задоволенні позову
відмовлено, посилаючись на те, що
позивач пропустив двомісячний строк
для оскарження рішення
Антимонопольного комітету України від
12.12.2012 р. №924-р "Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу" у
справі №126-26.13/269-12, а пропущений строк
не може бути відновлено, він є
присікальним.

Вказаним рішенням також встановлено
факт та дату - 19.12.2012 р. одержання ТОВ
"Практікер Україна" рішення
Антимонопольного комітету України.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 р.
рішення господарського суду міста
Києва від 09.09.2013 р. у справі №910/12650/13
залишене без змін.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України,
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Таким чином, твердження відповідача
про те, що останньому стало відомо про
рішення Комітету лише після отримання
позовної заяви від 05.06.2013 р., в додатках
до якої була додана копія рішення є
безпідставними та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
рішення та розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання.

Відповідно до частини сьомої статті 56
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" у разі несплати штрафу в
строки, передбачені рішенням, та пені,
органи Антимонопольного комітету
України стягують штраф та пеню в
судовому порядку.

Згідно із ч.8 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
протягом п'яти днів з дня сплати штрафу
суб'єкт господарювання зобов'язаний
надіслати до Комітету документи, що
підтверджують сплату штрафу.

Проте доказів сплати відповідачем
штрафу накладеного рішенням
відповідач не надав, в зв'язку з чим
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення нарахованих штрафних
санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги про стягнення
з відповідача штрафу в розмірі 100000,00
грн. за порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
накладеного рішенням Антимонопольного
комітету України від 12.12.2012 р. №924-р є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, за невиконання рішення у
встановлений законом строк, позивач
просив суд стягнути з відповідача пеню
в сумі 100000,00 грн. нараховану за період з
20.02.2013 року по 04.06.2013 року з урахуванням
вимог ч. 5 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
згідно якої за кожний день
прострочення сплати штрафу стягується
пеня у розмірі півтора відсотка від
суми штрафу.

Відповідно до частин сьомої і дев'ятої
статті 56 Закону у разі несплати штрафу
у строки, передбачені рішенням, та пені
органи Комітету стягують штраф та пеню
у судовому порядку; суми стягнутих
штрафів та пені зараховуються до
державного бюджету.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, колегія суддів вважає,
що період та розмір заявлений до
стягнення пені визначений позивачем
вірно та не суперечить вимогам ч.5 ст. 56
Закону України "Про захист економічної
конкуренції".

Враховуючи те, що рішення
Антимонопольного комітету України
№924-р від 12.12.2012 р., яким накладено штраф
в сумі 100000,00 грн. є чинним, з урахуванням
того, що відповідач на час прийняття
рішення не сплатив штраф, накладений
рішенням Антимонопольного комітету
України, вимога позивача про стягнення
з відповідача 100000,00 грн. штрафу та 100000,00
грн. пені є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Практікер
Україна" залишити без задоволення,
рішення господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 р. у справі №910/11024/13 -
без змін.

2. Матеріали справи №910/11024/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич