ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р.
Справа № 922/4593/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Барбашова С.В., суддя Плужник О.В.

при секретарі Євтушенко В.В.

за участю представників сторін:

позивача - Гришукова Т.Ф.

відповідача - Горецька М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.№347Х/3-9)
на рішення господарського суду
Харківської області від 17.12.13 р. у
справі № 922/4593/13

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

до Державного підприємства
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей"

про стягнення 411000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою щодо
стягнення з відповідача штрафу за
порушення зобов'язань за договором в
розмірі 210000,00 грн. та збитків у розмірі
201000,00 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань згідно договору № 215-Ф-11 від
17.11.2011 р.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 17.12.2013 р. у
справі 922/4593/13 (суддя Аріт К.В.) у позові
відмовлено повністю, з посиланням на
відсутність вини відповідача у
невиконання зобов'язання.

Позивач з рішенням господарського суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 17.12.2013 р. по
даній справі та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не в повній мірі
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи та висновки, викладені в
рішенні, не відповідають обставинам
справи, а саме те, що відповідач
протягом строку дії договору свої
зобов'язання за договором в повному
обсязі не виконав, зокрема не виконані
роботи, передбачені четвертим етапом,
позивач також стверджує, що
відповідачем порушені строки
зазначені і в листі
Держгірпромнагляду, оскільки на
виконання останнього етапу послуг за
договором відповідачу надано строк з
28.12.2012 р. по 01.10.2013 року.

Відповідач надав відзив на апеляційну
скаргу, в якому вважає, що оскаржуване
рішення господарського суду першої
інстанції прийняте за наслідками
повного, об'єктивного та всебічного
розгляду усіх обставин справи у їх
сукупності, за наслідками встановлення
і розгляду усіх обставин справи, які
мають значення для її законного та
правильного вирішення, а також при
правильному дотриманні норм
матеріального та процесуального права,
що вбачається як з оскаржуваного
рішення так і з матеріалів
господарської справи. У зв'язку з чим
просить відмовити позивачу у
задоволенні вимог апеляційної скарги,
оскільки невиконання третього етапу
робіт відповідно до договору сталося
не з вини відповідача, а в результаті
зміни порядку погодження документації.

Розпорядженням голови суду від 03.02.2014
р., у зв'язку з хворобою судді Пушай В.І.
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Барбашова С.В., суддя Плужник О.В.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду
встановила, що 17 листопада 2011 року між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
(Позивачем) та Державним підприємством
"Спеціальне проектно-технологічне бюро
виробничих потужностей" (Відповідачем)
було укладено договір №215-Ф-11 про
надання послуг з розроблення та
перегляду нормативно-правових актів з
охорони праці згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці "Правила охорони праці
під час електрохімічної обробки
металів".

У п.п. 1.1, 1.2 договору зазначено, що в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, Виконавець (відповідач)
зобов'язується протягом строку дії
договору надати Замовникові (позивачу)
послуги з "Розроблення "Правила охорони
праці під час електрохімічної обробки
металів" в кількості, обсязі та за
цінами в строки, визначені Технічними
вимогами (Додаток 1) і Календарним
планом (Додаток 2), калькуляцією
кошторисної вартості (Додаток №3) які є
невід'ємними частинами цього Договору
про закупівлю, а Замовник зобов'язаний
прийняти і оплатити Виконавцю надані
Послуги, в розмірі та строки,
встановлені цим Договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що
ціни на Послуги встановлюються в
національній валюті України, загальна
вартість Послуг становить 210000,00 (двісті
десять тисяч) гривень, у тому числі ПДВ
35000,00 (тридцять п'ять тисяч) гривень: 2011
рік - 150000,00 (сто п'ятдесят тисяч) гривень,
у тому числі ПДВ 25000,00 (двадцять п'ять
тисяч) гривень, 2012 рік - 60000,00
(шістдесят тисяч) гривень, у тому числі
ПДВ 10000,00 (десять тисяч) гривень.
Розрахунок вартості Послуг надається
Виконавцем в Калькуляції кошторисної
вартості (Додаток 3), що є невід'ємною
частиною цього договору.

У п.п. 5.1 - 5.4 договору зазначено, що
результати наданих Послуг передаються
по кожному етапу Виконавцем Замовнику
з супровідним листом. Приймання Послуг
здійснюється поетапно, з підписанням
актів приймання-передачі по кожному
етапу. Перелік, зміст та строки надання
Послуг визначаються Технічними
вимогами (Додаток 1) та Календарним
планом (Додаток 2).

В п.10.1 договору передбачено, він
набирає чинності з дати його
підписання та діє до 15 грудня 2012 року.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що на виконання умов
договору відповідач виконав свої
зобов'язання - передав перший, другий та
третій етапи передбаченої Договором
роботи, про що складено акти приймання
- передачі №1.

Остаточну редакцію правил, що є
предметом договору та передбачено
четвертим етапом виконання робіт,
відповідач надіслав 28 березня 2012 року
до Державної служби гірничого нагляду
та промислової безпеки України (надалі
- Держгірпромнагляд), що
підтверджується листом №14-23 від 29
лютого 2012 року.

Відповідно до п.1 "Положення про
Державну службу гірничого нагляду та
промислової безпеки України",
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року №408/2011,
Державна служба гірничого нагляду та
промислової безпеки України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра надзвичайних
ситуацій України. Держгірпромнагляд
України входить до системи органів
виконавчої влади та забезпечує
реалізацію державної політики з
промислової безпеки, охорони праці,
державного гірничого нагляду, охорони
надр та державного регулювання у сфері
безпечного поводження з вибуховими
матеріалами промислового призначення.

Суд першої інстанції правомірно
встановив, що причиною затримки
виконання робіт відповідачем,
передбачених четвертим етапом
договору стали зміни у системі органів
центральної виконавчої влади, а саме:
відповідно до Указу Президента України
"Про деякі заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади"
№726/2012 від 24 грудня 2012 року,
Держгірпромнагляд визнана такою, що
підпорядковується Міністерству
енергетики та вугільної промисловості
України (надалі - Міненерговугілля).
Затримка виникла у зв'язку зі зміною
порядку затвердження та погодження
нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади, а саме, направлення вищевказаних
правил, що є предметом спірного
договору, на перепогодження до
Міненерговугілля.

В зв'язку з чим сторони неодноразово
додатковими угодами вносили зміни в
строки виконання зобов'язань
відповідача, зокрема 27.06.2012 року між
сторонами підписана Додаткова угода №
1 до Договору відповідно до якої строк
виконання робіт за Договором
продовжений з січня по листопад 2012
року, 14.12.2012 року між сторонами
підписана Додаткова угода № 2 до
Договору відповідно до якої строк
виконання робіт за Договором
продовжений до 28.12.2012 року, 28.12.2012 року
між сторонами підписана Додаткова
угода № 3 до Договору відповідно до
якої строк виконання робіт за
Договором продовжений до 01.10.2013 року

Держгірпромнагляд ввів в дію
орієнтовний план роботи з питань
нормотворчої діяльності на 2013 рік, п.40
якого встановив строк подання
зазначеного проекту до Кабінету
Міністрів України правил, що є
предметом спірного договору в IV
кварталі 2013 року.

22 травня 2012 року Держгірпромнагляд
листом №4179/0/4.1-13/6/13 направив проект
остаточної редакції НПАОП до
Національного науково-дослідного
інституту промислової безпеки та
охорони праці (далі - ННДІІПБОП) для
проведення погодження з центральними
органами виконавчої влади, для
подальшого затвердження і реєстрації в
Міністерстві юстиції України, адже
супроводження проектів НПАОП під час
проходження процедури погодження
забезпечує ННДІПБОП, а не виконавець,
як визначено під час укладення
договору.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що відповідач звернувся
до Держгірпромнагляду України
із заявою щодо сприяння розгляду та
затвердженню НПАОП. Із таким же
зверненням відповідач звернувся й до
позивача, що підтверджується листами
№14-129 від 24 жовтня 2012 року та
№14-138 від 24 жовтня 2012 року.

17 липня 2013 року Держгірпромнагляд
повідомив відповідача про те, що,
відповідний проект НПАОП надіслано до
заінтересованих органів виконавчої
влади та про терміни на їх погодження,
що підтверджується листом №6975/08/8.1-04/6/13
від тієї ж дати.

Отже, виходячи зі змісту зазначеного
листа, відповідач не мав можливості
своєчасно виконати умови договору щодо
виконання робіт за четвертим етапом.

Відповідач вказує, що позбавлений
права впливати на органи центральної
виконавчої влади або пришвидшувати
процес затвердження НПАОП,тобто
затвердження НПАОП, що є предметом
договору, центральними органами
виконавчої влади, безпосередньо не
залежить від відповідача, за що він і не
може нести відповідальність.

Суд першої інстанції правомірно
встановив , що до завершення дії
договору відповідач систематично
інформував позивача про стан виконання
послуг та неодноразово звертався до
позивача із заявами щодо сприяння
прискорення процедури затвердження
НПАОП та укладання додаткових угод
щодо перенесення строку договору на
кінець грудня 2013 року (вих. № 14-193 від
13.12.2012; вих № 14-43 від 28.03.2013; вих. № 14-72 від
20.05.2013; вих. № 14-65 від 05.06.2013;вих. № 14-100
від 11.09.2013; вих. № 14-123 від 26.09.2013р., вих. №
14-138 від 24.10.2012 року).

В свою чергу, у відповідях позивача не
зазначалось про розірвання договору,
про відсутність фінансування чи про
втрату актуальності виконання послуг
за договором.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем
вжито всіх належних заходів щодо
належного виконання зобов'язань за
договором, позивач погоджувався з
продовженням терміну дії та строків
виконання етапів договору, укладаючи
додаткові угоди до договору.

Отже, затримка виконання відповідачем
договірних зобов'язань виникла не з
вини відповідача, а у зв'язку із зміною
порядку затвердження та погодження
нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади: а саме - направлення Правил, що є
предметом Договору на перепогодження
до центральних органів виконавчої
влади.

Відповідно до ч.1. ч.2 ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Суд першої інстанції зробив
правомірний висновок, що в зв'язку з
відсутністю вини відповідача в
порушенні строків затвердження
проекту НПАОП центральними органами
виконавчої влади підстави для
стягнення штрафних санкцій відсутні.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 03.09.2013 року по
справі №910/7747/13 за позовом ТОВ
"Науково-дослідний центр "Нафтохім" до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про
стягнення заборгованості, а також за
зустрічним позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України до ТОВ
"Науково-дослідний центр "Нафтохім" про
стягнення штрафу.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Статтею 22 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Для притягнення боржника до
цивільно-правової відповідальності у
формі відшкодування збитків необхідно,
щоб порушення зобов'язання дійсно
спричинило отримання кредитором
збитку та можливе лише у разі наявності
складу цивільного правопорушення:
протиправної поведінки; наявності
збитків; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та
спричиненням збитків; вини.

Отже, необхідною умовою для стягнення
з відповідача збитків та штрафних
санкцій повинна бути доведена
наявність всіх ознак цивільного
правопорушення, а саме майнової
шкоди, протиправна поведінка (дія чи
бездіяльність) заподіювача; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
майновою шкодою, вина.

Суд першої інстанції правомірно
встановив, що позивач у позовній заяві
не зазначив жодної підстави для
стягнення з відповідача збитків та не
довів наявність збитків.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
що позивачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в
рішенні господарського суду,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, а мотиви
позивача не можуть бути підставою для
його скасування, керуючись ст.224 ГК
України, ст. ст. 22, 614, 901 ЦК України, ст.
ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України,
судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 17.12.13 р. у
справі № 922/4593/13 залишити без
змін, а апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 11
березня 2014р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.