КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. Справа№ 42/307

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Євдокимові
В.О.

за участю представників

від позивача:
Гарковенко С.В., дов. № 91/2013/11/28-2

від 28.11.2013р.

від відповідача: Турченко
Д.Л., дов. б/н від 01.10.2013р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

скаргу Комунального
підприємства по утриманню

житлового
господарства Дніпровського району

м. Києва

на рішення
Господарського суду міста Києва

від 23.06.2009

по справі № 42/307 (суддя
Паламар П.І.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального
підприємства по утриманню

житлового
господарства Дніпровського району

м. Києва

про стягнення
222405,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 23.06.2009 у справі №42/307 позовні вимоги
задоволені повністю. Стягнуто з
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва на
користь Акціонерної енергогенеруючої
компанії „Київенерго" 174571,09 грн. боргу,
41437,38 грн. збитків внаслідок інфляції за
час прострочення, 6397,45 грн. три процента
річних з простроченої суми, 224,06 грн.
витрат по оплаті державного мита, 312,50
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Господарського суду м. Києва
від 23.06.2009 року у справі №42/307 скасувати.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2009 р. у
справі № 42/307 було прийнято апеляційну
скаргу до провадження та призначено до
розгляду на 04.11.2009 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2009 р.
розгляд справи № 42/307 було відкладено
на 18.11.2009 р.

В судовому засіданні від 18.11.2009 р.
представником Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва було подано клопотання про
зупинення провадження у справі № 42/307
до вирішення пов'язані із нею справи за
№ 8/131, яка знаходиться в провадженні
Окружного адміністративного суду
міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2009 р. у
справі № 42/307 у складі колегії суддів:
головуючого судді Новікова М.М., суддів
Мартюк А.І. (доповідача), Зубець Л.П.
зупинено апеляційне провадження у
справі № 42/307 до набрання законної сили
рішенням Окружного адміністративного
суду м. Києва по справі № 8/131.

09.10.2012 р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшло клопотання про поновлення
провадження у справі № 42/307.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2012 р. у
справі № 42/307 поновленно апеляційне
провадження у справі.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
розгляд справи неодноразово
відкладався.

19.11.2012р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
позивача надійшло клопотання про
зупинення провадження у справі № 42/118
до вирішення пов'язані із нею справи, в
якому зазначає, що ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
04.04.2012р. № К/9991/12928/12 було скасовано
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 30.07.2007р., постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2009р., ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 29.03.2011р. та направлено справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
отже предметом розгляду в даній справі
є визнання протиправними розпоряджень
КМДА № 641, 642, 643.

16.11.2012р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
відповідача надійшло клопотання про
зупинення провадження у справі № 42/307
до закінчення судового розгляду по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської державної
адміністрації про визнання
неправомірними дії щодо підвищення
тарифів на житлово-комунальні послуги
та зобов'язати скасувати рішення КМДА
№№ 1574, 1575, 1576, 15777 від 30.10.2006р., №№ 141, 142,
143, 144 від 12.02.2007р. та №№ 641, 641, 642, 643 від
30.05.2007р. скасоване, а справу направлено
на новий розгляд.

Представник позивача також надав
клопотання про зупинення провадження у
справі № 42/307 до вирішення пов'язані із
нею справи, в якому зазначає, що ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 04.04.2012р. № К/9991/12928/12 було скасовано
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 30.07.2007р., постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.01.2009р.,
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 29.03.2011р. та направлено
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, отже предметом розгляду в
даній справі є визнання протиправними
розпоряджень КМДА № 641, 642, 643.

Розпорядженням секретаря судової
палати від 19.11.2012 р. було змінено склад
колегії суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії у складі: головуючий суддя
Чорна Л.В., судді: Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2012 р. у
справі № 42/307 було прийнято апеляційну
скаргу до провадження у складі колегії
суддів: головуючий суддя Чорна Л.В.,
судді Мартюк А.І. (доповідач), Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2012 р. у
справі № 42/307 було зупинено провадження
у справі до набрання законної сили
рішенням Шевченківського районного м.
Києва № 26/10/10996/2012 за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської державної
адміністрації про визнання
протиправними дій щодо підвищення
тарифів на житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 р. у
справі № 42/307 поновлено провадження у
справі.

27.02.2014р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
позивача надійшли пояснення щодо
обставин, які зумовили зупинення даної
справи, до якого додані Постанова
Шевченківського районного суду міста
Києва від 19.03.2013 у справі № 2610/10996/12,
Ухвала КААС від 31.07.2013 у справі №
2610/10996/12, Ухвала Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2013 №К/800/44906/13, яким встановлено.

Постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 19.03.2013 у справі №
2610/10996/12 у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Київської міської державної
адміністрації про визнання дій щодо
підвищення тарифів такими, що
порушують вимоги закону, визнання
розпоряджень незаконними і нечинними з
моменту прийняття та позовів третіх
осіб з самостійними вимогами ОСОБА_2 та
Житлово-будівельного кооперативу
«Ремонтник» до Київської міської
державної адміністрації про визнання
розпоряджень незаконними і нечинними з
моменту прийняття - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.07.2013 у
справі № 2610/10996/12 Постанову
Шевченківського районного суду міста
Києва 19.03.2013 залишено без змін, а
апеляційні скарги без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 01.11.2013 №К/800/44906/13 відмовлено
у відкриті касаційного провадження на
Постанову Шевченківського районного
суду міста Києва від 19.03.2013 та Ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.07.2013 у
справі № 2610/10996/12.

27.02.2014р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
відповідача надійшли доповнення до
апеляційної скарги, в якому він просить
скасувати рішення Господарського суду
м. Києва від 23.06.2009 року у справі №42/307 та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи викладені у
апеляційній скарзі, просив її
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представник позивача у судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Судом встановлено, що 1 квітня 2004 р. між
сторонами у справі було укладено
договір № 620560 на постачання теплової
енергії у гарячій воді, відповідно до
умов якого позивач зобов'язався
постачати відповідачу теплову енергію
у вигляді гарячої води для потреб
опалення та гарячого водопостачання, а
відповідач - забезпечувати не пізніше 10
числа місяця, наступного за
розрахунковим, сплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА, до 25 числа поточного місяця
оплачувати вартість теплової енергії,
спожитої орендарями.

Строк дії договору відповідно до умов
розділу 4 договору встановлений з часу
його підписання до 31 грудня 2004 р. та
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до його
закінчення про припинення договору не
буде письмово заявлено однією із
сторін. Доказів припинення договору в
установленому порядку суду не надано.

Нарахування відповідачу за теплову
енергію здійснюється відповідно до
звернення-доручення про укладення
Договору розрахунковим способом за
тарифами, встановленими і
затвердженими розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи та
поданим позивачем розрахунком
заборгованості, проведеним відповідно
до вимог чинного законодавства та умов
договору на підставі даних особових
карток (табуляграм) споживання
теплової енергії за квітень 2006 -
березень 2009 років, довідкою про
надходження коштів за спожиту теплову
енергію, підтверджується факт
постачання позивачем відповідачу
теплової енергії за договором протягом
указаного періоду вартістю 237276,42 грн., а
також оплати відповідачем спожитої
теплової енергії у розмірі 62705,33 грн.

Згідно ч.1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що
станом на день подання позову
відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань, кошти за отримані послуги
не перерахував, внаслідок чого за
період з 01.04.2006р. по 01.04.2009р. виникла
заборгованість за використану теплову
енергію в розмірі 174 571,09 грн., що
підтверджується довідкою про
розрахунок основного боргу.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно п.1 ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один
суб'єкт господарського зобов'язання
повинен вчинити певну дію на користь
іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що відповідач прострочив
виконання зобов'язання по оплаті за
договором, за таких обставин вимоги
позивача в частині стягнення 174 571,09 грн.
основного боргу (237 276,42грн. - 62 705,33грн.) є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки відповідач в
установленому законом порядку не
спростував доводи позивача та не довів
суду належними і допустимими доказами
належного виконання ним своїх
зобов'язань за Договором.

Також позивач просить стягнути збитки
внаслідок інфляції за час прострочення
в розмірі 41 437,38 грн. та три процента
річних з простроченої суми в розмірі 6
397,45грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
вважає, що вимоги позивача в частині
стягнення 41 437,38 грн. та три процента
річних з простроченої суми в розмірі 6
397,45грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду м. Києва
від 23.06.2009р. у справі № 42/307 прийнято з
повним та всебічним дослідженням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційні скарги
скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду м. Києва
від 23.06.2009р. у справі № 42/307 - без змін.

2. Матеріали справи № 42/307 повернути до
Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
А.І. Мартюк

Л.П. Зубець