КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р. Справа№ 16/5026/1148/2011

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання:
Петренку В.А.,

розглянувши матеріали апеляційної
скарги

Публічного акціонерного товариства
,,УкрСиббанк"

на ухвалу господарського суду
Черкаської області від 29.01.2014р.

за заявою Публічного акціонерного
товариства ,,УкрСиббанк"

про видачу дублікату наказу та
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документа до виконання

у справі №16/5026/1148/2011 (суддя Спаських
Н.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства ,,УкрСиббанк" в особі
Черкаського управління Центрального
регіонального департаменту Публічного
акціонерного товариства ,,УкрСиббанк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Леон Мотор"

про стягнення 133 203,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області у справі
№ 16/5026/1148/2011 від 15.07.2011р. позов
задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю ,,Леон Мотор" на
користь Публічного акціонерного
товариства ,,УкрСиббанк" в особі
Черкаського управління Центрального
регіонального департаменту Публічного
акціонерного товариства ,,УкрСиббанк" -
82 149,71 грн. основного боргу по
овердрафту, 42 848,09 грн. відсотків за
користування кредитом, 5 546,79 грн. пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом на підставі
договору овердрафту № 4 від
02.11.2007р., укладеного між сторонами, 1 305,45
грн. державного мита та 231,28 грн. витрат
на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу. В іншій
частині позову відмовлено.

На виконання рішення господарського
суду Черкаської області від 15.07.2011р.
видано наказ.

28.01.2014р. до господарського суду
Черкаської області звернулось
Публічне акціонерне товариство
,,УкрСиббанк" з заявою про видачу
дублікату наказу та поновлення строку
для пред'явлення виконавчого документа
до виконання у справі № 16/5026/1148/2011.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 29.01.2014р. у справі
№ 5026/1148/2011 в задоволенні вищевказаної
заяви відмовлено.

Зазначену ухвалу вмотивовано тим, що
позивач (стягувач) звернувся до суду із
заявою про видачу дублікату наказу
після закінчення строку для
пред'явлення наказу до виконання
(26.07.2012р.) та не надав суду довідку
державного виконавця чи органу зв'язку
про втрату наказу, що унеможливлює
видачу йому дублікату наказу згідно ст.
120 ГПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить ухвалу господарського суду
Черкаської області від 29.01.2014р.
скасувати, прийняти нове рішення, яким
задовольнити заяву про видачу
дублікату наказу та поновлення строку
для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.02.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд скарги призначено
у судовому засіданні на 11.03.2014р.

Відзиву на апеляційну скаргу не
надходило.

У судове засідання 11.03.2014р.
представники сторін не з'явились про
причини неявки суд не повідомили, про
час та місце розгляду скарги
повідомлені своєчасно та належним
чином ухвалою суду від 21.02.2014р., про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення позивачу - №
251, № 260. Поштове
відправлення надіслане на адресу
відповідача повернулось на адресу суду
з відміткою - ,,За закінченням терміну
зберігання".

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. ,,Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

За наведених обставин, колегія суддів,
враховуючи процесуальні строки
розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК
України, вважає за можливе здійснювати
апеляційний перегляд за наявними у ній
матеріалами.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Частиною 2 статті 101 ГПК України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, дослідивши наявні докази у
справі, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
26.07.2011р. на виконання рішення
господарського суду Черкаської
області від 15.07.2011р. видано наказ зі
строком пред'явлення його до виконання
до 26.07.2012р., який направлено позивачу за
його заявою 29.07.2011р., що підтверджується
відтиском штампу на звороті копії
наказу (а.с. 158).

28.01.2014р. до господарського суду
Черкаської області звернулось
Публічне акціонерне товариство
,,УкрСиббанк" з заявою про видачу
дублікату наказу та поновлення строку
для пред'явлення виконавчого документа
до виконання у справі № 16/5026/1148/2011.

В обґрунтування доводів поданої заяви
позивач зазначив, що АТ ,,УкрСиббанк"
звернулося до Придніпровського ВДВС
ЧМУЮ з заявою, у якій просив відкрити
виконавче провадження та виконати
вказаний виконавчий документ.

26.09.2013р. у зв'язку з відсутністю
інформації про результати виконання
виконавчого документу АТ ,,УкрСиббанк"
звернулося до Придніпровського ВДВС
ЧМУЮ з заявою, в якій просило
повідомити про стадію виконавчого
провадження, наявність або відсутність
майна боржника. У відповідь на
звернення АТ ,,УкрСиббанк" отримало
лист, яким Придніпровське ВДВС ЧМУЮ
повідомило про те, що 01.11.2012р. державним
виконавцем на підставі п.2 ч. 1 ст. 47
Закону України ,,Про виконавче
провадження" було винесено постанову
про повернення виконавчого документу.
Дана постанова разом з наказом були
направлені поштою на адресу стягувача
рекомендованою кореспонденцією за вих.
№ 54080 від 12.11.2012р.

Як стверджує позивач, вищевказану
постанову та виконавчий документ він
не отримував та вважає, що виконавчий
документ був фактично втрачений у
зв'язку з поштовою пересилкою.

Відповідно до ст. 120 ГПК України у разі
втрати наказу господарський суд може
видати його дублікат, якщо стягувач або
державний виконавець звернувся із
заявою про це до закінчення строку,
встановленого для пред'явлення наказу
до виконання. Про видачу дубліката
наказу виноситься ухвала. До заяви про
видачу дубліката наказу мають бути
додані: довідка установи банку,
державного виконавця чи органу зв'язку
про втрату наказу; при втраті наказу
стягувачем - довідка стягувача,
підписана керівником чи заступником
керівника та головним (старшим)
бухгалтером підприємства, організації,
що наказ втрачено і до виконання не
пред'явлено.

Відповідно до довідки АТ ,,УкрСиббанк"
від 17.01.2014р. № 30-11/1257 за підписом
заступника голови правління АТ
,,УкрСиббанк" та головного бухгалтера
АТ ,,УкрСиббанк" оригінал наказу
господарського суду Черкаської
області від 26.07.2011р. по справі №
16/5026/1148/2011 за період 01.11.2012р. по
теперішній час до АТ ,,УкрСиббанк" не
надходив, втрачено і до виконання не
пред'явлено.

В довідці не зазначено, ким саме
втрачено виконавчий документ.

Водночас, з листа Придніпровського
ВДВС Черкаського МУЮ від 09.10.2013р.,
наданого заявником, вбачається, що на
виконанні у даному відділі перебувало
виконавче провадження з виконання
наказу господарського суду Черкаської
області № 16/5026/1148 від 26.07.2011р. Дане
виконавче провадження завершено
01.11.2012р. згідно п.2 ст.47 Закону України
,,Про виконавче провадження". Копія
постанови про повернення виконавчого
документа разом з наказом направлено
на адресу стягувача рекомендованою
кореспонденцією.

Стаття 120 ГПК України не передбачає
можливості відмови у видачі дубліката
наказу. Водночас серед переліку ухвал,
наведеного у ч. 1 ст. 106 ГПК, зазначено
ухвалу про відмову у видачі дубліката
наказу.

ГПК України не надає суду права
відмовити у задоволенні заяви про
видачу дубліката наказу з мотивів її
необґрунтованості, але у видачі
дубліката наказу може бути відмовлено,
якщо до заяви про видачу дубліката не
додано документів, передбачених ч. 3 ст.
120 ГПК України.

ГПК України не містить вимог щодо
змісту заяви про видачу дубліката
наказу. Водночас, частиною 3 статті 120
визначено документи, які повинні бути
додані до заяви про видачу дубліката
наказу на підтвердження факту втрати
наказу.

Якщо наказ втрачено стягувачем до
пред'явлення його до виконання, він
повинен додати до заяви про видачу
дубліката наказу довідку стягувача,
підписану керівником чи заступником
керівника та головним (старшим)
бухгалтером підприємства, організації.
У цій довідці має бути зазначено, що
наказ втрачено і до виконання не
пред'явлено.

Якщо наказ втрачено під час
пересилання його поштою, на що у даному
випадку і посилається заявник, до заяви
додається довідка органу зв'язку
(поштового відділення) про втрату
поштового відправлення, в якому
пересилався наказ.

Оскільки з поданої позивачем заяви про
видачу дублікату наказу та довідки
№30-11/1257 від 17.01.2014р. вбачається, що наказ
позивачем не отримувався (відповідно
ним не втрачався) і з листа
Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ
вбачається, що виконавчий документ
надісланий на адресу стягувача 12.11.2012р.
за вих. № 54080 рекомендованою
кореспонденцією, позивач у
відповідності до ч. 3 ст. 120 ГПК України
повинен був подати до своєї заяви
довідку органів зв'язку (поштового
відділення) про втрату поштового
відправлення, в якому пересилався
наказ.

Підставою для звернення та отримання
відповідної довідки від органу зв'язку
може бути, зокрема, номер
рекомендованого листа, на який
посилається у своєму листі орган ДВС.

Встановити цей номер, що буде також
підтверджувати факт надіслання наказу
саме рекомендованим листом, заявник не
позбавлений права шляхом ознайомлення
з матеріалами виконавчого провадження
згідно з Законом України ,,Про
виконавче провадження" або надіслання
до органу ДВС відповідного запиту.

Згідно з приписами ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем до заяви про видачу
дублікату наказу не додано належного і
допустимого доказу, який передбачений
ч. 3 ст. 120 ГПК України, це є підставою для
відмови у видачі дубліката наказу, про
що вірно вказав суд першої інстанції.

Щодо заяви позивача про відновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання колегія суддів
зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 119
Господарського процесуального кодексу
України у разі пропуску строку для
пред'явлення наказу до виконання з
причин, визнаних господарським судом
поважними, пропущений строк може бути
відновлено. Заява про відновлення
пропущеного строку подається до
господарського суду, який прийняв
судове рішення. Заява розглядається у
засіданні господарського суду, про час
і місце якого повідомляються ухвалою
стягувач і боржник. Неявка боржника і
стягувача у судове засідання не є
перешкодою для розгляду заяви.

Згідно зі ст. 53 Господарського
процесуального кодексу України за
заявою сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

З огляду на викладене та враховуючи, що
підстав для задоволення заяви позивача
про видачу дубліката наказу не
вбачається, про що зазначено вище,
відповідно відсутні і підстави для
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
висновок суду першої інстанції про те,
що одночасне подання клопотань про
видачу дубліката виконавчого
документа та про поновлення строку на
його пред'явлення чинним ГПК України не
передбачено, є помилковим, оскільки
чинним ГПК не встановлено заборони
щодо розгляду таких клопотань в одному
провадженні, проте, це не вплинуло на
правильність висновків суду щодо
відсутності підстав для задоволення
заяви позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
позивач не позбавлений права
звернутись до суду повторно з
аналогічною заявою, виконавши вимоги
ст. 120 ГПК України.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказування полягає в поданні особами
доказів та у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують з огляду на
викладене вище, а тому колегією суддів
відхиляються, як необґрунтовані.

Таким чином, підстави для скасування
ухвали господарського суду Черкаської
області від 29.01.2014р. у справі № 5026/1148/2011
у суду апеляційної інстанції відсутні,
а тому її слід залишити без змін з
урахуванням мотивувальної частини
даної постанови. У зв'язку з наведеним,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судові витрати зі сплати судового
збору за подання апеляційної скарги
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106,
120 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства ,,УкрСиббанк"
-залишити без задоволення, а ухвалу
господарського суду Черкаської
області від 29.01.2014р. у справі № 5026/1148/2011 -
без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Головуючий суддя
В.Г. Суховий

Судді
С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз