ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р.Справа № 922/115/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання
Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком", м. Київ,
до сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю
"Петрівське", смт. Золочів Харківської
області, про стягнення 247980,08 грн. за
участю представників:

позивача - Семко Ю.Г. (дов.),

відповідача - Колосов А.В. (дов.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Украгроком", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача, СТОВ "Петрівське", про
стягнення заборгованості за договором
№ Хк170913/03 від 17.09.2013р. у загальній сумі
247980,08 грн., в т.ч. 193300,00 грн. основного
боргу; 48325,00 грн. штрафу; 5163,50 грн. пені;
191,58 грн. 3% річних. Позивач просить також
стягнути з відповідача сплачений ним
судовий збір у сумі 4959,60 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримує позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує
повністю, посилаючись на те, що
нарахований штраф у розмірі 25% за своєю
правовою природою підпадає під
визначення неустойки, а саме пені. При
цьому договором також передбачено
нарахування пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, а отже позивачем
застосована подвійна
відповідальність.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

17.09.2013 року між ТОВ "Украгроком"
(позивач, продавець) та СТОВ
"Петрівське" (відповідач, покупець) був
укладений договір № Хк170913/03 з
відстрочкою платежу (надалі - Договір),
за умовами договору продавець
зобов"язався продати та передати у
власність покупця товар, а покупець
зобов"язується прийняти товар та
оплатити його на умовах даного
Договору, а саме продукти хімічного
виробництва (п. 1.1, п. 1.2 Договору)

Згідно п. 1.3 Договору кількість та
вартість товарів, що підлягають
поставці, визначаються Специфікаціями.

Згідно з п. 4.1 Договору оплата за товар
здійснюється в розмірі 100% вартості
партії товару на розрахунковий рахунок
продавця на підставі рахунку-фактури
та протягом строку, вказаного в
рахунку-фактурі.

Сторонами був підписаний Додаток № 1
від 17.09.2013 року до Договору
(Специфікація), в якому сторони
погодили поставку товару, а саме
селітри аміачної та нітроамофоски на
загальну суму 193300,00 грн. В даній
специфікації сторони погодили строк
оплати товару до 17.10.2013р.

На виконання умов Договору позивачем
відповідачу був переданий товар -
селітри аміачної та нітроамофоски на
загальну суму 193300,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ Хк000152 від 19.09.2013 року та довіреністю
№ 49 від 17.09.2013 року на отримання ТМЦ.

Факт отримання товару не заперечується
відповідачем, однак оплата за
отриманий товар здійснена не була.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тому, згідно зі
ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Приймаючи до уваги, що відповідач не
виконав передбачені договором
зобов'язання по сплаті грошових коштів
у визначений строк, позивачем
обґрунтовано пред'явлено до стягнення
основний борг у сумі 193300,00 грн.

Умовами Договору, а саме пунктом 7.2,
передбачено, що за порушення строків
(термінів) платежів покупець сплачує на
користь продавця штраф у розмірі 25% від
суми несплаченого платежу та пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

Відповідач вважає, що вказаний у пункті
7.2 Договору штраф за своєю правовою
природою фактично є неустойкою, а саме
пенею.

Дана позиція відповідача не відповідає
вимогам діючого законодавства.

Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Отже, штраф та
пеня є різновидами неустойки, які
відрізняються тим, що розмір пені
залежить від тривалості прострочення
боржника, а штраф не залежить.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Таким чином, поняття штрафних санкцій є
більш широким, ніж поняття неустойки, і
включає в себе також
адміністративно-господарські санкції,
які застосовуються за порушення правил
здійснення господарської діяльності.

Оскільки ГК України не містить
визначень неустойки, штрафу та пені,
які сплачуються у разі невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання, слід виходити із
визначень, наведених у ЦК України. При
цьому слід враховувати, що відповідно
до частини першої статті 230 ГК України
неустойка (штраф, пеня) може бути лише
грошовою сумою і не може бути іншим
майном.

В укладеному Договорі сторони
передбачили застосування неустойки за
несовєчасний розрахунок з боку покупця
як у вигляді сплати штрафу, так і в
вигляді сплати пені. Суд зазначає, що
штраф може застосовуватись як
самостійний захід відповідальності, і
як такий, що застосовується поряд з
пенею. В останньому випадку не йдеться
про притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

Позивачем здійснено нарахування
штрафу в сумі 48325,00 грн., а саме в розмірі
25% від несвоєчасно оплаченої вартості
товару в розмірі 193300,00 грн., а також
нарахована пеня в сумі 5163,50 грн. за 75
днів прострочення оплати товару.

Надані розрахунки перевірені судом,
нарахування відповідають вимогам
чинного законодавства, умовам договору
та фактичним відносинам, що склалися
між сторонами.

За таких обставин суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення
штрафу в сумі 48325,00 грн. та пені в сумі
5163,50 грн..

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
іншій розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем до матеріалів справи наданий
розрахунок 3% річних, відповідно до
якого нараховані річні складають 1191,58
грн.

Наданий розрахунок відповідає умовам
Договору та вимогам чинного
законодавства.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
в частині стягнення 3% річних у сумі 1191,58
грн. нормативно та документально
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Петрівське" (62203,
Харківська область, Золочівський
район, смт. Золочів, вул. Піонерська,
будинок 40, код 32221884, п/р в ПАТ
"Мегабанк", м. Харків, МФО 351629) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгроком" (02660, м.
Київ, вул. Бориспільська, 7, адреса для
листування : 03039, м. Київ, вул.
Голосіївська, 7, корп. 2, оф. 5/1, код 30530159,
п/р 90 в КРД "Райффайзен Банк Аваль"
в м. Києві, МФО 322904) основний борг у сумі
193300,00 грн., штраф у сумі 48325,00 грн., пеню в
сумі 5163,50 грн., 3% річних у сумі 1191,58 грн.,
витрати по сплаті судового збору в сумі
4959,60 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 08.02.2014 р.

Суддя Яризько В.О.