КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.
Справа№ 910/6460/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Кондес Л.О.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Самойленко
П.М. - дов. №3339/18 від 23.12.2013р.

від відповідача
Крашеніннікова М.І. - дов. №201 від
20.12.2013р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства

«Страхова компанія
«АХА Страхування»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 20.12.2013р. (суддя
Куркотова Є.Б.)

у справі №910/6460/13

за позовом Приватного
акціонерного товариства

«Страхова компанія
«АХА Страхування»

(далі - ПрАТ «СК «АХА
Страхування»)

до Приватного
акціонерного товариства «Просто-

страхування» (далі -
ПрАТ «Просто-страхування»)

про стягнення 24 709,54
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 20.12.2013р. у справі №910/6460/13 в
задоволенні позову відмовлено. Крім
цього, стягнуто з ПрАТ «СК «АХА
Страхування» на користь ПрАТ
«Просто-страхування» витрати зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги в розмірі 860,25 грн. та касаційної
скарги в розмірі 860,25 грн.

Не погодившись із згаданим рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
повністю та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. В обґрунтування своїх вимог
зазначив, що водій Черкас О.В. як
власник автомобіля, використовував
його на законних підставах, відтак
висновки місцевого суду про ненастання
цивільно-правової відповідальності є
упередженими, необґрунтованими та
такими, що не відповідають приписам
матеріального права. За твердженнями
апелянта, дорожньо-транспортна пригода
від 22.09.2013р. (далі - ДТП) є страховим
випадком зі всі наявними її складовими
тощо.

Представник апелянта в судовому
засіданні доводи скарги підтримав,
просив її задовольнити, оскаржене
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю за
наведених в скарзі підстав.

Представник відповідача доводи скарги
заперечив, просив не брати їх до уваги,
а відтак рішення місцевого суду як
законне та обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши долучені до
матеріалів справи письмові докази,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга підлягає задоволенню за таких
обставин.

Так, ПрАТ «СК «АХА Страхування»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до ПрАТ
«Просто-страхування» про стягнення 24
709,54 грн. Позовні вимоги обґрунтовано
тим, що позивачем на підставі договору
страхування наземного транспорту
№3081685 від 13.01.2011р. (далі - Договір)
внаслідок настання страхової події
(ДТП) виплачено страхове відшкодування
власнику автомобіля марки «Chevrolet»
державний реєстраційний номер СВ8451АІ
(далі - автомобіль «Chevrolet»), а відтак на
підставі положень ст.27 Закону України
«Про страхування» та ст.ст.993, 1191
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду. Відповідальність
власника автомобіля марки «Hyundai»
державний реєстраційний номер СВ6409АМ
(далі - автомобіль «Hyundai»), яким скоєно
ДТП, застраховано відповідачем, тому
обов'язок з відшкодування збитків
покладається на ПрАТ
«Просто-страхування» тощо.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 11.06.2013р. у справі №910/6460/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2013р., позов
задоволено повністю, з ПрАТ
«Просто-страхування» стягнуто на
користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» 24
709,54 грн. відшкодування шкоди в порядку
регресу та 1 720,50 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.11.2013р. у справі №910/6460/13
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2013р. та
рішення господарського суду міста
Києва від 11.06.2013р. скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Скасовуючи згадані судові рішення
Вищий господарський суд України
зазначив, що досліджуючи питання
законності підстав керування Черкасом
О.В. автомобілем «Hyundai» під час ДТП, суди
попередніх інстанцій не врахували та
належним чином не дослідили обставин
законності експлуатації транспортного
засобу та наявності чи відсутності
законних підстав для визнання ДТП
страховим випадком тощо.

Суд першої інстанції заслухавши
пояснення представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог,
відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд посилався на те, що в разі
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів за договором 1
типу вирішальне значення для
визначення випадку страховим є
законність підстав експлуатації
особою забезпеченого транспортного
засобу. З огляду на те, що Черкас О.В. був
позбавлений права експлуатації
(керування) будь-якими транспортними
засобами та керування автомобілем
«Hyundai» здійснював не в установленому
законом порядку - не на законних
підставах, місцевий суд вважав не
доведеним позивачем факт наявного
обов'язку відповідача на відшкодування
завданої його страхувальником шкоди
майну страхувальника позивача.

Апеляційний господарський суд не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Як встановлено матеріалами справи,
13.01.2011р. між позивачем (страховиком) та
Пономаренком Б.Г. (страхувальником)
укладено Договір, предметом
страхування за яким є майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням автомобілем «Chevrolet» у
разі настання страхових ризиків,
зокрема, пошкодження автомобіля
внаслідок ДТП.

22.09.2011р. Черкас О.В. в м. Чернігові по вул.
Горького (другорядна дорога), керуючи
автомобілем «Hyundai» на перехресті
нерівнозначних доріг не надав переваги
в русі автомобілю «Chevrolet», що рухався
вул. Г.Полуботка (головна дорога),
внаслідок чого трапилось зіткнення, в
результаті якого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження, а
водій Антоненко С.К. отримав тілесні
ушкодження. Факт скоєння ДТП
підтверджено довідкою ВДАІ м.
Чернігова при УМВС України в
Чернігівській області.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм Черкасом О.В. вимог п.16.11 Правил
дорожнього руху України, що
підтверджено постановою Деснянського
районного суду міста Чернігова від
05.12.2011р. в адміністративній справі
№3/2506/6975/11, відповідно до якої Черкаса
О.В. визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу.
Згідно мотивувальної частини
постанови Черкас О.В. на початку літа 2011
року був позбавлений права керування
автомобілем на 1 рік та відповідно не
мав при собі посвідчення водія на право
керування транспортним засобом.

Згідно висновку автотоварознавчого
дослідження колісного транспортного
засобу №456 від 21.10.2011р., вартість
матеріального збитку, завданого
власникові автомобіля «Chevrolet» в
результаті його пошкодження при ДТП,
складає 31 699,63 грн.

В ході розгляду справи судом першої
інстанції встановлено, що за умовами
Договору, на підставі заяви власника
автомобіля «Chevrolet» про виплату
страхового відшкодування, страхового
акту від 08.11.2011р., на підставі
розрахунку суми страхового
відшкодування, позивачем перераховано
суму страхового відшкодування
страхувальнику в розмірі 24 709,54 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №2358
від 10.11.2011 року.

До страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки (ст.993 ЦК України).

Аналогічні приписи містять й положення
ст.27 Закону України «Про страхування»,
згідно яких до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлено
законом ( ч.1 ст.1191 ЦК України).

Положеннями ст.1187 ЦК України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом згаданих норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Як встановлено матеріалами справи,
вина Черкаса О.В., який керував
автомобілем «Hyundai» встановлена в
судовому порядку, а його
цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації ним
автомобіля «Hyundai» згідно полісу
№АА/2525766 застрахована відповідачем.

Відповідно до ст.22.1. Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в чинній на момент ДТП
редакції, при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З огляду на наведене, до позивача
перейшло право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток. Такою особою, в даному випадку,
є Черкас О.В. Якщо цивільно-правова
відповідальність перед третіми
особами застрахована у певного
страховика, останній стає
відповідальною особою, адже внаслідок
укладення договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів страховик в межах
страхової суми несе відповідальність
за завдану застрахованою ним особою
шкоду, тобто бере на себе всю
відповідальність за свого
страхувальника, яка виникає внаслідок
заподіяння шкоди джерелом підвищеної
небезпеки, оскільки застрахував такий
страховий ризик, як відповідальність
за шкоду, заподіяну джерелом
підвищеної небезпеки.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що
відповідач листом №04-9103 від 25.12.2012р.
відмовив позивачу у виплаті страхового
відшкодування, мотивуючи відмову тим,
що під час скоєння ДТП у Черкаса О.В.
було відсутнє посвідчення водія через
позбавлення його рішенням суду права
керування транспортними засобами.
Оскільки відповідальність відповідача
з відшкодування шкоди за полісом
№АА/2525766 настає за умови, що
автомобілем керує будь-яка особа на
законних підставах, правових підстав
для визнання випадку від 22.09.2011р. (ДТП)
страховим та проведення страхового
відшкодування немає.

Як згадувалось вище, відмовляючи в
позові суд першої інстанції посилався
на п.2.1 Правил дорожнього руху України,
згідно якого водій механічного
транспортного засобу повинен мати при
собі, зокрема, посвідчення водія на
право керування транспортним засобом
відповідної категорії, а оскільки
Черкаса О.В. позбавлено права
експлуатації (керування) будь-якими
транспортними засобами, суд дійшов
висновку, що він керував автомобілем
«Hyundai» не на законних підставах.

Апеляційний господарський суд вважає,
що така позиція місцевого суду є хибною
та необґрунтованою належним чином
нормативно.

Так, відповідно до ст.2 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про страхування», цим
та іншими законами України і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них. Якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону.

Положеннями ст.37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в чинній на момент ДТП
редакції) визначено вичерпний перелік
підстав для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати). Зокрема, такими
підставами є:

- навмисні дії особи, відповідальність
якої застрахована (страхувальника),
водія транспортного засобу або
потерпілого, спрямовані на настання
страхового випадку. Зазначена норма не
поширюється на осіб, дії яких пов'язані
з виконанням ними громадянського чи
службового обов'язку, вчинені у стані
необхідної оборони (без перевищення її
меж) або під час захисту майна, життя,
здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб
встановлюється відповідно до закону;

- вчинення особою, відповідальність
якої застрахована (страхувальником),
водієм транспортного засобу умисного
злочину, що призвів до страхового
випадку (події, передбаченої статтею 41
цього Закону);

- невиконання потерпілим або іншою
особою, яка має право на отримання
відшкодування, своїх обов'язків,
визначених цим Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
(МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди;

- неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди;

- одержання страхувальником повного
відшкодування шкоди за договором
майнового страхування від особи, яка її
завдала.

Таким чином, відмова відповідача від
виплати страхового відшкодування в
порядку регресу за встановлених по
справі причин є безпідставною, адже її
не передбачено Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Крім цього, на підставі ст.38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він керував транспортним
засобом без посвідчення водія
відповідної категорії тощо.

За таких обставин, у відповідача не
було правових підстав на відмову у
виплаті страхового відшкодування
позивачу, після здійснення якої
відповідача не позбавлено права на
звернення до Черкаса О.В. з регресним
позовом.

Таким чином, апеляційний господарський
суд вважає, що рішення суду першої
інстанції як незаконне підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про задоволення позову в повному
обсязі.

З огляду на задоволення апеляційної
скарги, витрати зі сплати судового
збору на підставі ст.49 ГПК України за
подання позову та за розгляд
апеляційної скарги покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст.99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування»
задовольнити, рішення господарського
суду міста Києва від 20.12.2013р. у справі
№910/6460/13 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити повністю. Стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» (04050, м. Київ, вул.
Герцена, 10; ідентифікаційний код 24745673)
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (04070, м. Київ, вул.
Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912)
27 709 (двадцять сім тисяч сімсот дев'ять)
грн. 54 коп. відшкодування шкоди в
порядку регресу, 1 720 (одну тисячу сімсот
двадцять) грн. 50 коп. витрат зі сплати
судового збору за подання позовної
заяви та 860 (вісімсот шістдесят) грн. 25
коп. витрат зі сплати судового збору за
подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському
суду міста Києва.

Матеріали справи №910/6460/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
Г.А. Жук

Л.О. Кондес