КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р. Справа№ 911/4288/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Корсакової Г.В.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Єфременко О.О.,
представник за довіреністю №14-3 від
08.01.2013р.;

від відповідача: Адаменко Н.П.,
представник за довіреніст №01.07-18/2042
від 15.11.2013р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»

на ухвалу Господарського суду
Київської області від 17.01.2014р.

у справі № 911/4288/13 (Суддя: Горбасенко
П.В.)

за заявою Комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства»

про розстрочення виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.12.2013р.

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства»

про стягнення 12 706 288, 92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 09.12.2013р. (суддя
Щоткін О.В.) у справі №911/4288/13 позов
задоволено частково. Стягнуто з
Комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
(07100, Київська область, місто Славутич,
вулиця Військових будівельників,
будинок 8, ідентифікаційний код 31476318) на
користь Публічного акціонерного
товариства Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) - 10 851 505 (десять мільйонів
вісімсот п'ятдесят одну тисячу п'ятсот
п'ять) грн. 17 коп. основного боргу, 801 545
(вісімсот одну тисячу п'ятсот сорок
п'ять) грн. 94 коп. пені, 759 605 (сімсот
п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот п'ять)
грн. 36 коп. штрафу, 262 340 (двісті
шістдесят дві тисячі триста сорок) грн.
18 коп. 3% річних, 30 899 (тридцять тисяч
вісімсот дев'яносто дев'ять) 38 коп. та 68
817 (шістдесят вісім тисяч вісімсот
сімнадцять) грн. 87 коп. судового збору. В
іншій частині позову відмовлено.

27.12.2013р. на виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.12.2013р. у справі № 911/4288/13, видано
наказ на примусове виконання вказаного
рішення (а.с. 51, т. 1).

08.01.2014р. до Господарського суду
Київської області від Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
надійшла заява №01.07-15/2380 від 26.12.2013р.
(вх.№2/14 від 08.01.2014р.) про розстрочення
виконання рішення Господарського суду
Київської області від 09.12.2013р. терміном
на 20 років рівними частинами до сплати
в розмірі 53 229,07грн.

Заявник посилаючись на тяжке фінансове
становище, у порядку статті 121
Господарського процесуального кодексу
України, якою передбачено можливість
розстрочити виконання рішення суду у
разі наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, просив суд
розстрочити виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.12.2013р. терміном на 20 років рівними
частинами до сплати в розмірі 53 229,07грн.
Крім того, заявник обґрунтовував
можливість розстрочити виконання
рішення згідно статті 10.1. Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» державним, комунальним
підприємствам, а також господарським
товариствам, у статутних фондах яких
частка держави становить більше ніж 50
відсотків, які відносяться до
підприємств паливно-енергетичного
комплексу та внесені до Реєстру,
дозволяється без отримання додаткових
погоджень з державними органами,
уповноваженими управляти зазначеними
підприємствами, за взаємною згодою,
провести реструктуризацію
кредиторської та/або дебіторської
заборгованостей терміном до двадцяти
років з дати укладення відповідних
договорів про реструктуризацію
заборгованості з відстрочкою
погашення заборгованості до двох років
дії таких договорів та сплатою
протягом наступних років щомісячно
рівними частками. В доказ того, що
заявник являється підприємством, яке
внесено до реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу надав
Виписку від 03.12.2014р. (а.с. 58, т. 1).

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 08.01.2014р. прийнято до
розгляду вказану заяву Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства».

Позивач в письмових поясненнях не
погоджувався з наведеними
відповідачем мотивами в обґрунтування
розстрочення виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.12.2013р.

Посилаючись на ту обставину, що
наявність заборгованості третіх осіб
перед боржником ніяким чином не
спростовує вини боржника у
невиконанні ним договірних зобов'язань
перед кредитором, кредитор звертав
увагу суду першої інстанції на
необхідність врахування судом
інтересів не лише боржника, але й
кредитора по справі, матеріальне
становище якого не краще, ніж у
боржника.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 17.01.2014р. у справі №911/4288/13
відмовлено в заяві Комунального
підприємства "Управління
житлово-комунального господарства" про
розстрочення виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.12.2013р.

В обґрунтування своєї правої позиції,
місцевий господарський суд зазначив,
що боржником не подано належних та
допустимих доказів в підтвердження
існування виключних обставин, що
ускладнюють виконання боржником
рішення суду у даній справі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Комунальне підприємство «Управління
житлово-комунального господарства»
звернулось з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просило
скасувати ухвалу Господарського суду
Київської області від 17.01.2014р. у справі
№911/4288/13 та винести нову ухвалу, якою
задовольнити заяву Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
про розстрочення виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.12.2013р.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт
посилається на неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, також, судом
неповно та необ'єктивно розглянуті
досліджені обставини справи,
упереджено оцінені докази, що призвело
до порушення вимог статті 121
Господарського процесуального кодексу
України.

Вимоги апеляційної скарги
Комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
мотивовані аналогічними доводами,
викладеними в заяві Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
про розстрочення виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.12.2013р. терміном на 20 років рівними
частинами до сплати в розмірі 53 229,07грн.

Одночасно, скаржником подано заяву про
поновлення строку на апеляційне
оскарження ухвали місцевого
господарського суду у даній справі.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Кропивній Л.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського від
20.02.2014р. сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: головуючого судді Кропивної
Л.В. (доповідач), суддів: Ільєнок Т.В.,
Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014р. у
справі №911/4288/13 (головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Ільєнок
Т.В., Корсакова Г.В.), клопотання
Комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
про поновлення строку на подання
апеляційної скарги задоволено,
апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 05.03.2014р.

05.03.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшли додаткові пояснення, в яких
останній зазначив, що скрутне
матеріальне становище боржника
спричинене наявністю заборгованості
споживачів (населенням) перед ним. Крім
того, скаржник посилався на проект
Закону «Про внесення змін до Закону
України «Про реструктуризацію
заборгованості з квартирної плати,
плати за житлово-комунальні послуги,
спожиті газ та електроенергію», яким
передбачено можливість
реструктуризувати заборгованість
громадян перед
виконавцями/виробниками послуг
(квартирної плати) на термін до 60
місяців залежно від суми боргу та рівня
доходів громадян. Тому, на думку
скаржника, споживачі мають право на
реструктуризацію заборгованості, а
відповідач, в свою чергу, немає права
відмовляти споживачам в укладенні
даного договору.

У судове засідання 05.03.2014р. з'явились
представники сторін.

05.03.2014р. у судовому засіданні
представник відповідача підтримав
доводи апеляційного оскарження, просив
суд скасувати ухвалу Господарського
суду Київської області від 17.01.2014р. у
справі №911/4288/13 та винести нову ухвалу,
якою задовольнити заяву Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
про розстрочення виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.12.2013р.

У судовому засіданні 05.03.2014р.
представник позивача висловив
заперечення проти доводів апеляційної
скарги, просив ухвалу суду першої
інстанції у даній справі залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Згідно з ч.5 ст.106 Господарського
процесуального кодексу України (ГПК
України) апеляційні скарги на ухвали
місцевого господарського суду
розглядаються у порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Вказана норма визначає процесуальну
можливість вирішення питань,
пов'язаних із проблемами, що виникають
під час виконання рішення
господарського суду. У процесі
виконання рішення ймовірне виникнення
обставин, що ускладнюють виконання чи
роблять його неможливим.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» №9 від 17.10.2012р. підставою
для розстрочки виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. Проте, вирішуючи
питання про розстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення тощо.

Як вбачається з вимог ч.1 ст. 121 ГПК
України, задоволення заяви про
розстрочку виконання рішення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (стихійне
лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, виходячи із наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує розстрочення виконання
судового рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними,
винятковими обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

При цьому, положення діючого
господарського процесуального
законодавства України не містять
визначеного переліку обставин, які
свідчать про неможливість виконання
рішення чи ускладнюють його виконання.
Тому суд повинен оцінити докази, що
підтверджують зазначені обставини, за
правилами ст.43 ГПК України.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З наведеного випливає, що суд
самостійно вирішує питання стосовно
достовірності доказів, достатності їх
для винесення рішення, істинності
відомостей, які містяться в доказах.

В якості причини , яка унеможливлює
вчасне виконання судового рішення та є
підставою для розстрочки його
виконання, відповідач зазначив
невчасне виконання третіх осіб своїх
зобов'язань відповідачем , а також
передбачену можливість для
розстрочення Законом України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».

Апелянт, в обґрунтування своїх вимог,
надав: довідку вих.№01.07-18/2379 від 26.12.2013р.
(а.с. 59, т. 1), бухгалтерську довідку
вих.№01.07-18/2378 від 26.12.2013р. (а.с. 60, т. 1),
довідку вих.№01.07-18/2377 від 26.12.2013р. (а.с. 61,
т. 1).

Проте, надані документи вірно
відхилені судом першої інстанції,
адже наявність у боржника збитків
є результатом його господарювання, а
тому не є винятковою обставиною, що
не залежить від боржника і
унеможливлює чи утруднює виконання
ним судового рішення.

Невиконання відповідачем
господарських зобов'язань, спір про що
вирішувався Господарським судом
Київської області у справі №911/4288/13,
протягом тривалого часу порушує
матеріальні інтереси також і позивача
та може призвести до негативних
наслідків для нього.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав належних доказів,
які б могли бути підставою для надання
розстрочки виконання рішення та не
обґрунтував необхідність розстрочки
саме на 20 років.

Посилання апелянта на норми Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу", якими надається можливість
проведення реструктуризації
кредиторської та /або дебіторської
заборгованості терміном на двадцять
років, судом апеляційної інстанції
відхиляються з тих мотивів, що
вказаний нормативно-правовий акт не
містить зобов'язуючих норм цивільного
характеру, адже відстрочення
погашення заборгованості
здійснюється виключно за взаємним
погодженням суб'єктів вказаного
Закону.

З огляду на викладене, колегія
Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування законної ухвали
Господарського суду Київської області
від 17.01.2014р. у даній справі та
задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
відповідача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105, 106, 121
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну Комунального підприємства
«Управління
житлово-комунального господарства» на
ухвалу Господарського суду Київської
області від 17.01.2014р. у справі № 911/4288/13
залишити без задоволення, а ухвалу
Господарського суду Київської області
від 17.01.2014р. у справі № 911/4288/13 без змін.

2.Матеріали справи №911/4288/13 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Т.В. Ільєнок

Г.В. Корсакова