ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.Справа № 923/1647/13

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лавриненко Л.В.

суддів: Пироговського В.Т., Філінюка
І.Г.

при секретарі судового засідання -
Рибакові О. Т.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги: заступника прокурора
Херсонської області,

на рішення Господарського суду
Херсонської області від 24.12.2013 року

по справі № 923/1647/13

за позовом прокурора м. Нова Каховка

до відповідачів:

1) Райської сільської ради, м. Нова
Каховка;

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю „Тачанка" м. Каховка,

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:

1) Херсонської обласної державної
адміністрації м. Херсон;

2) Державної інспекції сільського
господарства в Херсонській області м.
Херсон

про визнання недійсною угоди,-

за участю:

прокурора: Коломійчук І.О.

Інші представники сторін в судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду апеляційної скарги
повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 р.
прийнята до провадження та призначена
до розгляду апеляційна скарга
заступника прокурора Херсонської
області на рішення Господарського суду
Херсонської області від 24.12.2013 р. по
справі № 923/1647/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна скарга розглянута в межах
процесуального строку, встановленого
ст. 102 ГПК України.

В листопаді 2013 р. прокурор м. Нова
Каховка звернувся до Господарського
суду Херсонської області з позовом в
інтересах держави до Райської
сільської ради м. Нова Каховка та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тачанка" м. Каховка
про визнання недійсною угоди про
відшкодування збитків від
недоотримання коштів за фактичне
землекористування від 01.08.2009 р. № 26,
укладену між Райською сільською радою
м. Нова Каховка та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Тачанка" м.
Каховка.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог прокурор зазначав, що ця угода є
удаваним правочином, яким прихований
правочин з передачі землі у
довгострокове користування. Отже, на
думку прокурора, наведений договір
приховує під собою договір оренди
земельної ділянки, який суперечить
нормам чинного законодавства та
укладений з порушенням вимог ст. ст. 116,
120, 123, 125 Земельного кодексу України.

Крім того, прокурор зазначив, що
земельна ділянка, яка є предметом
спірного договору, знаходиться за
межами населеного пункту, тобто
Райська сільська рада м. Нова Каховка
не мала права на укладення угоди про
відшкодування збитків від
недоотримання коштів за фактичне
землекористування, оскільки
розпорядження територією із земель
державної власності у власність або у
користування у межах міст обласного
значення та за межами населених
пунктів для всіх потреб здійснюється
обласними державними адміністраціями.

Рішенням Господарського суду
Херсонської області від 24.12.2013 року
(суддя Клепай З.В.) у позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, місцевий господарський виходив
з того, що прокурор при зверненні з
позовною заявою повинен був
обґрунтувати, які норми закону
порушені сторонами при укладенні
спірної угоди про відшкодування
збитків від недоотримання коштів за
фактичне землекористування.

Не погодившись з вказаним судовим
рішенням, заступник прокурора
Херсонської області звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить оскаржуване судове рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи та заперечення
учасників судового процесу, суд
апеляційної інстанції встановив
наступне.

Розпорядженням Херсонської
обласної державної адміністрації від
05.03.2007 р. № 183 Товариству з обмеженою
відповідальністю "Тачанка" м. Каховка
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення в оренду
строком на двадцять п'ять років
земельних ділянок загальною площею 229
га (з них: 20,9 га - під господарськими
шляхами та прогонами, 50 га - ліси та
лісовкриті площі, 46,8 га - під
виробничими будівлями та дворами, 6,6 га
- відкриті землі, 76,5 га - пасовища) для
ведення товарного
сільськогосподарсього виробництва зі
складу земель Райської сільської ради
м. Нова Каховка.

01.08.2009 р. між Райською сільською
радою та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тачанка" м. Каховка
укладено угоду № 26 про відшкодування
збитків від недоотримання коштів
Райською сільською радою за фактичне
землекористування.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити
Цивільному Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
Цивільного кодексу.

Згідно зі ст. 207 Господарського кодексу
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Отже саме невідповідність змісту
правочину Цивільному та
Господарському кодексам України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства є
однією з необхідних умов визнання його
недійсним.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу
України удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили.

Як вбачається зі змісту п. 1 спірної
угоди, землекористувач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Тачанка" м.
Каховка, яке на підставі розпорядження
Херсонської обласної державної
адміністрації від 05.03.2007 р. № 183
користується земельною ділянкою
загальною площею 170,23 га, зобов'язується
щорічно сплачувати до місцевого
бюджету с. Райське грошові кошти за
фактичне землекористування.

Пунктом четвертим угоди від 01.08.2009 р. №
26 передбачено, що угода втрачає
чинність після спливу 30 календарних
днів з моменту оформлення
правовстановлюючих документів на
землю.

Зміст наведених пунктів договору
свідчить про те, що його учасники
домовились про фактичне, тривале та
платне використання земельної ділянки
площею 170,23 га, на яку правовстановлюючі
документи не оформлені.

Проаналізувавши зміст спірної угоди,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що її учасники мали на меті
приховати правовідносини з передачі
земельної ділянки у тимчасове
користування, тому до спірних
правовідносин необхідно застосовувати
положення Закону України "Про оренду
землі" від 08.09.1999 р. № 1019-XIV (зі змінами та
доповненнями).

За приписами ст. 15 Закону істотними
умовами договору оренди землі є:

- об'єкт оренди (кадастровий номер,
місце розташування та розмір земельної
ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату;

- умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду;

- умови збереження стану об'єкта
оренди;

- умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю;

- умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві;

- існуючі обмеження (обтяження)
щодо використання земельної ділянки;

- визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;

- відповідальність сторін;

- умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки.

Проаналізувавши наведену норму, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що оспорювана угода не містить жодної
передбаченої ст. 15 Закону умови, що в
силу ч. 2 наведеної норми є підставою
для визнання такої угоди недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Земельного
кодексу України земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного
кодексу України набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Порядок надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування та в оренду
врегульовано ст. 123 та ст. 124 Земельного
кодексу України.

Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 123
Земельного кодексу України надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення або формування нових
земельних ділянок.

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки. В
такому випадку розроблення такої
документації здійснюється на підставі
дозволу, наданого органом виконавчої
влади, органом місцевого
самоврядування, уповноваженим
здійснювати розпорядження цією
земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

У клопотанні зазначаються
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення. До
клопотання додаються викопіювання з
кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Забороняється відмова у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування згідно із статтею 151
цього Кодексу.

Умови і строки розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок визначаються
договором, укладеним замовником з
виконавцем цих робіт відповідно до
типового договору. Типовий договір на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендарем.
Підставою для укладення договору
оренди може бути цивільно-правовий
договір про відчуження права оренди.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Як вбачається з матеріалів
справи, порядок передачі земельної
ділянки у тимчасове користування
сторонами не дотримано.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 85, 99, 101-105 ГПК України, апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Херсонської області
задовольнити.

Рішення Господарського суду
Херсонської області від 24.12.2013 р. по
справі № 923/1647/13 скасувати.

Позов прокурора м. Нова Каховка
задовольнити. Визнати недійсною угоду
від 01.08.2009 р. № 26, укладену між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тачанка" м. Каховка
та Райською сільською радою.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено
та підписано 11.03.2014 р.

Головуючий суддя
Л. В. Лавриненко

Судді
В. Т. Пироговський

І. Г. Філінюк