ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" березня 2014 р.Справа № 916/3557/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "САРАТСЬКИЙ ЗАВОД
ПРОДТОВАРІВ"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАНЖЕРОН і К"

про стягнення 103382,28грн.

Суддя Гут
С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Ніц А.С., довіреність
№14/05-д від 14.05.2013р.;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"САРАТСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАНЖЕРОН і К" про
стягнення заборгованості у розмірі
103382,28грн., а саме: основного боргу у
розмірі 99490,59грн., 3%річних у розмірі
3891,69грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 25.12.13р. порушено
провадження у справі №916/3557/13.

21.01.14р. від позивача надійшов
супровідний лист (вх..№1479/14 від 21.01.14р.),
згідно якого просить суд залучити до
матеріалів справи докази доплати
судового збору.

Судом залучено до матеріалів справи
надані докази доплати судового збору.

17.02.2014р. позивач надав
клопотання(вх..№2-664/14 від 17.02.14р.) про
відкладення розгляду справи та
продовження строку розгляду спору на
п'ятнадцять днів по справі №916/3557/13 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "САРАТСЬКИЙ ЗАВОД
ПРОДТОВАРІВ" до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАНЖЕРОН і К" про
стягнення 103382,28грн.

За клопотанням позивача, ухвалою
господарського суду Одеської області
від 18.02.14р. строк вирішення спору по
справі №916/3557/13 було продовжено до
10.03.2014р., в порядку ст.69 ГПК України.

11.03.14р. від позивача надійшло
клопотання(вх.№5957/14 від 11.03.14р.) згідно
якого просить суд залучити до
матеріалів справи докази по справі.

Судом клопотання розглянуто та
задоволено, та залучено до матеріалів
справи надані докази по справі.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судових
засідань, згідно наявних в матеріалах
справи поштових повідомлень, про
поважність причин відсутності не
повідомив, відзив на позов не надав,
своє право на захист не використав, у
зв'язку з чим справа розглядається по
наявним в ній матеріалам у порядку ст.75
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

16.07.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "САРАТСЬКИЙ ЗАВОД
ПРОДТОВАРІВ"(Продавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю "ЛАНЖЕРОН
і К"(Покупець) було укладено договір
поставки №16/07-12, відповідно до умов
якого Продавець зобов'язався
виготовити визначений п. 1.2. Договору
виноматеріал згідно ДСТУ 4805:2007 та ТІ
4-2002 (Товар) та у встановлений в
Договорі строк передати його у
власність Покупця, а Покупець
зобов'язався прийняти та сплатити за
нього визначену звором грошову суму.

Згідно п.2.1 Договору Оплата за Товар
здійснюється шляхом перерахування
кошів на розрахунковий рахунок на
протязі 60 календарних днів з моменту
останній передачі товару у власність
Покупця рівними долями.

Позивач взяті на себе зобов'язання щодо
поставки товару виконав у повному
обсязі, а саме 08.01.2013р. поставив
відповідачу Товар (виноматеріал
кріплений десертний «сонце в бокалі») в
кількості 3102,9дал, на загальну суму
217190,59грн., що підтверджується
видатковою накладною №6 від 08.01.2013р. на
суму 217190,59грн.

Однак в порушення умов договору
поставки відповідач не в повному
обсязі розрахувався з позивачем у
встановлений договором строк,
сплативши суму заборгованості лише
частково в сумі 117700грн., тому саном на
11.12.13р. неоплаченим залишився товар в
сумі 99490,59грн.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за договором обов'язку
щодо оплати заборгованості за
отриманий товар, позивач звернувся до
суду з позовною заявою, згідно якої
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 103382,28грн., а
саме: основний борг у розмірі 99490,59грн.,
3%річних у розмірі 3891,69грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Так, судом встановлено наявність
поставки позивачем відповідачу,
проведення часткового розрахунку на
суму 117700грн., існування заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАНЖЕРОН і К" по
оплаті вартості отриманого товару, у
зв'язку з чим позовна вимога позивача
щодо стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 99490,59грн. є
обґрунтованою та підлягає судом
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
трьох процентів річних у сумі 3891,69грн.
за період з 08.03.2013р. по 11.12.2013р.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства,
встановлення судом заборгованості ТОВ
" "ЛАНЖЕРОН і К" по оплаті, та
перевіривши наданий розрахунок трьох
процентів річних, суд дійшов висновку,
що наданий позивачем розрахунок
3%річних, здійснений належним чином, а
тому 3%річних підлягають задоволенню у
розмірі 3891,69грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунку сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "САРАТСЬКИЙ ЗАВОД
ПРОДТОВАРІВ" до відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю "ЛАНЖЕРОН
і К" про стягнення основного боргу у
розмірі 99490,59грн., 3%річних у розмірі
3891,69грн., є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи а
підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору на суму 2067,65грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАНЖЕРОН і К" (67452,
Одеська область, Роздільнянський
район, смт. Лиманське, вул. Леніна, 58, , р/р 5105 в „ФІНБАНК",
МФО 328685) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"САРАТСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ" (Одеська
область, смт Сарата, вул.Чкалова, 37, , р/р 5837 в філії АТ
Укрексімбанк м.Одеса, МФО 328618) суму
основного боргу у розмірі
99490(дев'яносто дев'ять тисяч чотириста
дев'яносто)грн.59коп., 3%річних у розмірі
3891(три тисячі вісімсот дев'яносто
одну)грн.69коп., витрати по сплаті
судового збору на суму 2067(дві тисячі
шістдесят сім)грн.65коп.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 17.03.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.