ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Справа № 916/2581/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В.
(доповідач)суддівГоголь Т.Г., Швеця
В.О.розглянувши матеріали касаційної
скарги Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради на
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 21.01.14 у
справі№916/2581/13за позовомДепартаменту
комунальної власності Одеської
міської радидоПідприємства "Одеський
міський телерадіоцентр" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністюпророзірвання
договору оренди, виселення та
стягнення 258852,09 грнПредставники
сторін у судове засідання не з'явилися,
проте належно повідомлені про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Департаментом комунальної власності
Одеської міської ради у вересні 2013 року
заявлений позов до Підприємства
"Одеський міський телерадіоцентр" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю про розірвання
договору оренди №14/А/55 від 15.02.11 (нова
редакція), укладеного між
Представництвом по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради та Підприємством
"Одеський міський телерадіоцентр" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю. Водночас, позивач
просив виселити відповідача з
нежитлових приміщень четвертого і
п'ятого поверхів, загальною площею 909,9
кв.м, які розташовані за адресою: м.
Одеса, вул. Артилерійська, 1 та стягнути
252 922, 23 грн. - заборгованості з орендної
плати за період з 01.01.10 до 31.08.13 та 5929,86
грн. - пені, нарахованої за період з 16.09.12
до 27.08.13. Обґрунтовуючи свої вимоги
позивач вказував на порушення
відповідачем зобов'язань зі сплати
орендних платежів за договором №14А/55
від 15.02.11, у зв'язку з чим ним на адресу
відповідача було скеровано лист про
розірвання договору, який останнім
залишився без відповіді. При цьому,
позивач посилався на приписи статей 11,
15, 16, 509, 526, 549, 611, 625, 626, 629, 651, 759, 762, 763, 773, 783,
785 Цивільного кодексу України, статей
193, 291 Господарського кодексу України,
статей 10, 18, 19, 26, 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", статей 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Рішенням господарського суду Одеської
області від 06.12.13, ухваленим суддею
Горячук Н.О., у задоволенні позовних
вимог відмовлено. Суд першої інстанції
вказав на те, що оскільки відповідачем
орендовані приміщення фактично не
використовувались через їх
незадовільний стан у останнього
відповідно до частини 6 статті 762
Цивільного кодексу України відсутній
обов'язок сплачувати орендні платежі.

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів: Разюк Г.П. -
головуючого, Петрова М.С., Колоколова
С.І., постановою від 21.01.14, перевірене
рішення у справі залишив без змін, а
апеляційну скаргу позивача залишив без
задоволення.

Департамент комунальної власності
Одеської міської ради звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
судові рішення у справі скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог. Обґрунтовуючи свої
вимоги скаржник не погоджуючись з
прийнятими у справі судовими рішеннями
посилається на приписи статей 11, 15, 16,
509, 526, 549, 611, 625, 626, 629, 651, 759, 762, 763, 773, 783, 785
Цивільного кодексу України, статей 193,
291 Господарського кодексу України,
статей 10, 18, 19, 26, 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", статей 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань". При
цьому, скаржник вважає, що наявність
акта обстеження від 03.10.11 згідно з якого
технічний стан орендованого
приміщення є незадовільним, не
позбавляє відповідача обов'язку
сплачувати орендні платежі незалежно
від наслідків господарської
діяльності, адже відповідно до пункту
4.2 договору саме орендар зобов'язаний
забезпечувати збереження об'єкта,
своєчасно проводити за власний рахунок
капітальний та поточний ремонт,
запобігати їх пошкодженню зберігати
орендоване майно, а згідно зі статтею 18
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" орендар має
зберігати орендоване майно відповідно
до умов договору оренди.

Від Підприємства
"Одеський міський телерадіоцентр" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю отримано відзив на
касаційну скаргу, в якому останній
просить постанову у справі залишити
без змін, а касаційну скаргу залишити
без задоволення.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді
Добролюбової Т.В., переглянувши
матеріали справи і доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судами приписів чинного
законодавства, відзначає наступне.

Судами
попередніх інстанцій установлено, що
предметом судового розгляду є вимога
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради до Підприємства
"Одеський міський телерадіоцентр" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю про: 1) стягнення з
відповідача 252 922, 23 грн -
заборгованості з орендної плати за
період з 01.01.10 до 31.08.13 та 5929,86 грн - пені,
нарахованої за період з 16.09.12 до 27.08.13; 2)
розірвання договору оренди нерухомого
майна від 15.02.11 №14/А/55; 3) виселення
відповідача з нежитлових приміщень
четвертого і п'ятого поверхів,
загальною площею 909,9 кв.м, які
розташовані за адресою: м. Одеса, вул.
Артилерійська, 1. Як убачається з
матеріалів справи, відмовляючи у
позові в частині стягнення орендних
платежів, суди обох інстанцій виходили
з того, що оскільки відповідач не мав
можливості використовувати орендоване
майно у спірний період він відповідно
до частини 6 статті 762 Цивільного
кодексу України звільняється від
сплати орендних платежів, а відтак
дійшли висновку про відсутність
підстав для розірвання договору та
виселення відповідача. Втім, такі
висновки судів визнаються
передчасними. Судами установлено та
підтверджується матеріалами справи, що
01.02.99 між Представництвом по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради
(правонаступником якого є позивач) -
орендодавцем та Підприємством
"Одеський міський телерадіоцентр" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю - орендарем, укладено
договір №14А/55 оренди нежитлового
приміщення четвертого та п'ятого
поверхів площею 599,8 кв.м на вул.
Артилерійська,1. Судами також
установлено, що 11.07.01 між тими ж
сторонами укладено ще один договір
№18/55 стосовно оренди приміщень
четвертого поверху у тому ж будинку
площею 307,94 кв.м., яку додатковим
погодженням від 2002 року збільшено до
310,1 кв.м. Установлено судами і те, що
15.02.11 сторони об'єднали договір № 14А/55
від 01.02.99 та договір №18/55 від 11.07.01 в один
та присвоїли йому №14/А/55. Цей договір і
визначений позивачем підставою даного
позову. Як установлено судами, за
умовами договору №14/А/55 орендодавець
передає, а орендар приймає у строкове
платне користування нежитлові
приміщення четвертого та п'ятого
поверхів загальною площею 909,9 кв.м. які
розташовані за адресою: м. Одеса. вул.
Артилерійська, 1, з терміном дії
договору до 19.04.21. Відповідно до пункту
2.1 договору орендна плата визначається
на підставі Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" та
рішень Одеської міської ради. Пунктом
2.2 договору сторони погодили, що за
орендоване приміщення орендар,
зобов'язується сплачувати орендну
плату, що становить за перший місяць,
після підписання договору оренди 7386,08
грн. (без урахування податку на додану
вартість та індекс інфляції) та є
базовою ставкою орендної плати за
місяць. Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру орендної плати за
минулий місяць на щомісячний індекс
інфляції, що друкується Мінстатом
України. Пунктами 2.3, 2.4, 2.5 договору
сторони визначили, що до орендної плати
не входить плата за комунальні послуги,
вартість експлуатаційних витрат, плата
за користування земельною ділянкою та
інші послуги, які надаються
спеціалізованими організаціями.
Орендар зобов'язаний вносити орендну
плату щомісячно до 15 числа поточного
місяця, незалежно від результатів його
господарської діяльності. Розмір
орендної плати змінюється у випадках
зміни методики її розрахунку цін і
тарифів, та в інших випадках,
передбачених законодавчими актами
України та рішеннями міської ради, що
набрали чинності в порядку
передбаченому чинним законодавством.
Згідно з пунктами 3.1 - 3.3 договору
орендодавець має право проводити
реконструкцію, реставрацію або
капітальний ремонт нежилих приміщень
має право контролювати стан, напрямки
та ефективність використання
приміщень, переданих в оренду, має
право виступати з ініціативою
розірвання договору оренди у разі
невиконання або неналежного виконання
орендарем обов'язків, передбачених
договором, у тому числі несплати
орендної плати своєчасно та у повному
обсязі. Пунктом 3.4 сторони погодили, що
орендодавець зобов'язується передати
орендарю в оренду нежитлове приміщення
згідно з пунктом 1.1 договору за актом
приймання-передачі, який підписується
обома сторонами, а пунктом 4.1 визначили,
що вказані у пункті 1.1. договору,
приміщення орендодавцем передаються
орендарю виключно для використання під
розміщення організації. Пунктами 4.2, 4.3,
4.4, 4.5, 4.6, 4.7, 4.11 договору сторони
узгодили, що упродовж дії договору,
крім своєчасного внесення орендної
плати, орендар зобов'язаний:
забезпечувати збереження об'єкта
оренди, своєчасно проводити за власний
рахунок капітальний і поточний ремонт
приміщень, запобігати їх пошкодженню і
псуванню. При проведенні орендарем
капітального ремонту чи
переобладнанні приміщень, останній
несе матеріальну відповідальність за
якість ремонту та пошкодження,
викликані ремонтом у приміщеннях
будинку де знаходиться об'єкт оренди.
Капітальний ремонт, реставрація,
реконструкція, технічне
переобладнання об'єкта оренди
викликані особливостями господарської
діяльності орендаря, проводяться лише
з дозволу - погодження орендодавця, з
наданням проектно-кошторисної
документації, виготовленої за рахунок
орендаря до початку проведення робіт і
затвердженої у встановленому порядку.
При проведенні орендодавцем
реконструкції, реставрації чи
капітального ремонту об'єкта оренди,
пов'язаних з тимчасовим звільненням
орендованих приміщень. Орендар
зобов'язаний його звільнити у 30-денний
строк з дати надіслання повідомлення
орендодавця, з урахуванням
п'ятиденного терміну поштового
пробігу. При цьому орендодавець
повинен надіслати орендарю
рекомендованим листом письмове
повідомлення про звільнення
нежитлових приміщень на строк
реконструкції, реставрації чи
капітального ремонту. За період
тимчасового звільнення приміщення
орендарем, орендна плата орендодавцем
не стягується. Орендар безперешкодно
допускає представників орендодавця у
робочий час доби, для контролю за
виконанням правил використання
приміщеннями і обов'язків за договором.
Після закінчення строку дії договору
чи у випадку його дострокового
розірвання орендар зобов'язаний у
15-денний термін передати орендодавцю
приміщення за актом у належному стані,
не гіршому ніж на момент передачі їх в
оренду, та відшкодувати орендодавцеві
збитки у разі погіршення стану або
втрати (повної або часткової) об'єкта
оренди. Орендар зобов'язується
щоквартально здійснювати перевірку
розрахунків з орендної плати з
орендодавцем не пізніше 20 числа
наступного місяця звітного кварталу.
Результати перевірки оформляються
актом, що підписується обома сторонами.
Пунктом 5.2 договору сторони визначили,
що за несвоєчасне внесення орендної
плати орендар сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочки. Нарахування пені за
прострочку виконання обов'язку
припиняється через один рік з дня, коли
обов'язок повинен був бути виконаний, а
в пункті 5.3 вказали, що у разі
невнесення орендарем орендної плати
упродовж 3-х місяців з дати закінчення
терміну платежу, орендодавець має
право відмовитися від договору і
вимагати повернення об'єкта оренди.
Також орендодавець має право
відмовитись від договору оренди, у разі
невикористання орендарем приміщення
за його профільним призначенням,
невиконання поточного та капітального
ремонту, в порядку, передбаченому
договором та законодавством України. У
разі відмови орендодавця від договору
оренди, договір є розірваним з моменту
одержання орендарем повідомлення
орендодавця про відмову від договору.
Пунктом 5.5 договору сторони визначили,
що за невиконання або неналежне
виконання орендарем обов'язків,
передбачених, зокрема, пунктом 4.1,
абз."а" пункту 4.2, пунктом 4.3 договору
орендодавець має право достроково
вимагати розірвання договору оренди у
порядку, передбаченому чинним
законодавством. Пунктами 7.3, 7.5 договору
сторони визначили, що при тривалому,
більше трьох місяців, невикористанні
орендарем наданих йому приміщень за
договором, приміщення вважаються
неосвоєними і договір підлягає
розірванню відповідно до чинного
законодавства. Зміна або розірвання
договору можуть мати місце за
погодженням сторін. Згідно з пунктом 7.9
договору заяви, пропозиції,
повідомлення, претензії, стосовно змін,
розірвання, припинення, або
продовження дії договору оренди на
новий термін, надсилаються сторонами
цього договору рекомендованими або
цінними листами за адресами,
зазначеними у цьому договорі. Судами
також установлено, що 25.03.11 сторони
уклали додаткове погодження до
договору оренди нежитлового
приміщення від 15.02.11 №14/А/55, яким,
зокрема, змінили розмір орендної плати
в період з 28.02.11 до 01.09.11 на 1,2 грн. в рік.
Відповідно до статті 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона, орендодавець, передає
другій стороні, орендареві, за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
Відповідно до статті 759 Цивільного
кодексу України за договором оренди
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору оренди. Як убачається з
матеріалів справи та установлено
судами, орендовані приміщення є
комунальною власністю, тому при
розгляді даної справи застосовуються
також норми Закону України "Про оренду
державного та комунального майна". За
приписами статті 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 19 цього ж Закону унормовано, що
орендар за користування об'єктом
оренди вносить орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності. Відповідно до статті 762
Цивільного кодексу України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.
Наймач має право вимагати зменшення
плати, якщо через обставини, за які він
не відповідає, можливість користування
майном істотно зменшилася. Плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором. Наймач звільняється від
плати за весь час, протягом якого майно
не могло бути використане ним через
обставини, за які він не відповідає.
Строки внесення орендної плати
визначаються у договорі. Відповідно до
вимог статей 525, 526, 629 Цивільного
кодексу України та статті 193
Господарського кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. За приписами
процесуального законодавства, рішення
з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору. Обґрунтованим є
рішення, в якому повно відображені
обставини, які мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Предметом позову є
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, а підставою позову є
факти, які обґрунтовують вимогу про
захист права чи законного інтересу. До
обставин, на яких сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, відносять обставини, які
становлять предмет доказування у
справі, тобто предметом доказування є
сукупність обставин, що їх необхідно
встановити для правильного вирішення
спору. Отже, виходячи з вимог даного
позову і змісту заперечень
відповідача, предметом доказування при
вирішенні даного спору є встановлення,
зокрема, наявності між сторонами
договірних відносин з оренди, обставин
щодо наявності підстав для нарахування
орендарю орендної плати за
користування приміщенням та
здійснення останнім сплати таких
платежів, а відтак і наявність підстав
для нарахування заборгованості у
визначеному позивачем розмірі за
встановлений ним період, обставин щодо
придатності чи непридатності об'єкта
оренди для використання, період
використання приміщень орендарем,
фактичне звільнення відповідачем
орендованого приміщення для
проведення капітального ремонту та
період в який відповідач не
користувався приміщенням, і виходячи з
установленого з'ясування питання щодо
наявності чи відсутності підстав для
розірвання договору оренди за рішенням
суду та повернення об'єкта оренди. З
матеріалів справи убачається, що
підставою для стягнення спірних
коштів Департаментом комунальної
власності Одеської міської ради
визначено договір №14/А/55 від 15.02.11, в той
час, як позов про стягнення
заборгованості з орендної плати
заявлений за період з 01.01.10 до 31.08.13.
Проте, викладене залишилось поза
увагою судів і вирішуючи даний спір
суди не з'ясували за яким саме
договором виникли спірні
правовідносини між сторонами. Окрім
цього, як установлено судами, 27.10.09
рішенням Виконавчого комітету
Одеської міської ради №1094 зобов'язано
позивача здійснити реконструкцію
об'єкта комунальної власності - нежилих
приміщень останнього поверху в
існуючих габаритах, із заміною
покрівельного покриття, відповідно до
узгодженої та затвердженої проектної
документації, в термін згідно з чинним
законодавством. Установлено судами і
те, що 29.10.09 позивач листом № 01-13/9705
запропонував відповідачеві в термін до
15.11.09 звільнити орендовані приміщення
на період проведення відповідних
ремонтних робіт та повідомив, що на цей
період орендар звільняється від
обов'язку вносити орендну плату за
договором, а також про те, що після
проведення ремонтних робіт йому будуть
надані ті самі приміщення на тих же
умовах. Разом з цим, листом від 31.12.09
проінформував відповідача про те, що у
зв'язку з проведенням ремонтних робіт в
адміністративній будівлі з метою
уникнення нещасних випадків у час
проведення будівельних робіт, доступ
до приміщення з 11.02.10 буде дозволений
тільки робітникам підрядної
організації на яку буде покладено
виконання даних робот. Однак,
відмовляючи у стягненні
заборгованості з орендних платежів
нарахованих позивачем за період з 01.01.10
до 31.08.13 суди достеменно не встановили,
на підставі відповідних доказів,
обставин щодо факту і дати фактичного
звільнення відповідачем орендованих
ним приміщень 4-го та 5-го поверхів,
стану приміщень на час їх звільнення,
та способу передачі приміщень
орендодавцеві, пославшись лише на
відмову відповідача від послуг
"Укртелекому" і те, що 23.11.09 останній
уклав договір оренди іншого (меншого)
приміщення на вул. Балковській, 120/1. Не
досліджений судами і розрахунок
стягуваної суми, не визначено з чого
складається заборгованість,
враховуючи те, що додатковим
погодженням від 25.03.11 до договору
сторони змінили розмір орендної плати
в період з 28.02.11 до 01.09.11 на 1,2 грн. в рік.
Таким чином, суди попередніх інстанцій
вирішуючи даний спір обмежились
переліком листувань між сторонами та
достеменно не встановили обставин, які
входять до предмета доказування при
вирішенні даного спору. Разом з цим,
відповідно до частини 1 статті 626
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Статтею 627 Цивільного
кодексу України унормовано, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Згідно зі статтею 628
вказаного Кодексу зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Як
убачається з матеріалів справи,
умовами договору сторони передбачили,
що нежитлові приміщення передаються в
оренду на підставі підписаного
сторонами акта приймання -передачі,
втім в матеріалах справи такий акт
відсутній. Окрім цього, приписами
статті 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
визначені обов'язки орендаря, зокрема,
орендар зобов'язаний використовувати
та зберігати орендоване майно
відповідно до умов договору,
запобігати його пошкодженню, псуванню.
Орендар зобов'язаний вносити орендну
плату своєчасно і у повному обсязі. За
приписами статті 18 1 цього ж Закону
поточний ремонт майна, переданого в
оренду, проводиться орендарем за його
рахунок, якщо інше не встановлено
договором. Капітальний ремонт майна,
переданого в оренду, проводиться
орендодавцем або іншим
балансоутримувачем цього майна за його
рахунок, якщо інше не встановлено
договором. Якщо орендодавець або інший
балансоутримувач майна, переданого в
оренду, не здійснив капітального
ремонту майна і це перешкоджає його
використанню відповідно до
призначення та умов договору, орендар
має право: відремонтувати майно,
зарахувавши вартість ремонту в рахунок
орендної плати, або вимагати
відшкодування вартості ремонту;
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків. Між тим, суди
залишили поза увагою та не надали
оцінки тому, що умовами договору від
15.02.11 на відповідача покладено
обов'язок забезпечувати збереження
об'єкта оренди, своєчасно проводити за
власний рахунок капітальний і поточний
ремонт приміщень, запобігати їх
пошкодженню і псуванню. Відповідно до
приписів статті 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді розірвання договору. Згідно з
частиною третьою статті 291
Господарського кодексу України
договір оренди може бути розірваний за
згодою сторін. На вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути
достроково розірваний з підстав,
передбачених Цивільним кодексом
України для розірвання договору найму,
в порядку, встановленому статтею 188
цього Кодексу. Статтею 783 Цивільного
кодексу України визначено, що
наймодавець має право вимагати
розірвання договору найму, якщо наймач
користується річчю всупереч договору
або призначенню речі; наймач без
дозволу иаймодавця передав річ у
користування іншій особі; наймач своєю
недбалою поведінкою створює загрозу
пошкодження речі; наймач не приступив
до проведення капітального ремонту,
якщо обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача. При
цьому повинні враховуватися приписи
частини другої статті 651 Цивільного
кодексу України, які є загальними для
розірвання договору та які
передбачають можливість розірвання
договору за рішенням суду на вимогу
однієї з сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, установлених
договором або законом. Згідно з
частиною третьою статті 26 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" підставою для
дострокового розірвання договору
оренди за рішенням суду може бути
невиконання сторонами своїх
зобов'язань. При цьому вказана норма
застосовується з урахуванням
наведених вище загальних положень
Господарського кодексу України та
Цивільного кодексу України. Право
наймодавця вимагати повернення речі у
разі припинення договору найму
передбачено статтею 785 Цивільний
кодексом України. Згідно з приписами
статті 27 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" у
разі, зокрема, розірвання договору
оренди, орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди. Таким
чином, істотне порушення орендарем
(наймачем) такої умови договору оренди
державного (комунального) майна, як
внесення орендної плати, є достатньою
правовою підставою для дострокового
розірвання вказаного договору оренди в
судовому порядку та повернення
орендованого майна орендодавцю
(наймодавцю). Як установлено судами,
28.08.13 на адресу орендаря надіслано
пропозицію № 01-13/6278 про розірвання
договору оренди та зобов'язання
сплатити заборгованість з орендної
плати та пеню, яка була залишена
останнім без відповіді. Враховуючи те,
що висновок судів про відсутність
підстав для стягнення з відповідача
заборгованості з орендних платежів у
спірний період є передчасним, а вимоги
про розірвання та виселення
відповідача є похідними від
встановлення судами обставин щодо
виконання чи невиконання останнім
своїх зобов'язань за договором оренди,
визнаються передчасними і висновки
судів про відсутність підстав для
розірвання договору та повернення
орендованого майна. Рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши вимоги
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами чинного законодавства. Проте,
постанова і рішення у справі цим
вимогам не відповідають, оскільки
прийняті при неповному з'ясуванні усіх
обставин справи. Відповідно до частини
1 статті 11110 Господарського
процесуального кодексу України
підставою для скасування судового
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду, зокрема є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права. За приписами
частини 1 статті 47 Господарського
процесуального кодексу України судове
рішення приймається за результатами
обговорення усіх обставин справи, а
частиною 1 статті 43 названого Кодексу
передбачено всебічний, повний і
об'єктивний розгляд в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності.
Недодержання судом першої і
апеляційної інстанції цих норм
процесуального права, якщо воно
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного розгляду справи, є
підставою для скасування судового
рішення з передачею справи на новий
розгляд до відповідного суду згідно
приписів пункту 3 частини першої статті
1119 Господарського процесуального
кодексу України. Враховуючи
передбачені процесуальним законом
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, які не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
матеріалів справи на новий розгляд до
суду першої інстанції для установлення
обставин, які мають суттєве значення
для правильного вирішення даного
спору. Таким чином, доводи касаційної
скарги частково підтверджені
матеріалами справи. При новому
розгляді справи суду необхідно
встановити чи є доведеними вимоги
позивача за захистом яких він
звернувся, зібрати та оцінити, в
сукупності, усі допустимі та належні
докази у справі, установити всі
фактичні обставини справи, що входять
до предмета доведення при вирішенні
даного спору, врахувати викладене,
всебічно і повно перевірити доводи, на
яких ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, і в залежності від з'ясованого
установити наявність чи відсутність
обставин, з якими законодавство
пов'язує вирішення даного спору.

Враховуючи наведене
та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11110,
11111, 11112 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський
суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 21.01.14 у справі
№916/2581/13 і рішенням господарського суду
Одеської області від 06.12.13 у цій справі
скасувати. Матеріали справи скерувати
для нового розгляду до господарського
суду Одеської області.

Касаційну скаргу Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради задовольнити частково.

Головуючий суддя
Т.Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець