ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у порушенні провадження у
справі про банкрутство

27.02.14р. Справа № 904/440/14

За заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління активами "ІЗІ ЛАЙФ", м. Київ

до боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотранспортне
підприємство "МАКСІМУС", м.
Дніпропетровськ,
Амур-Нижньодніпровський район, вул.
Прогресивна, буд. 1, кв. 69 ()

про порушення провадження у справі про
банкрутство

Суддя Полєв Д.М.

Представники сторін:

від кредитора: представник Туніка Г.В.
за довіреністю №454 від 20.12.2012р.

від боржника: представники Шпак В.І. за
довіреністю б/н від 19.03.2013р., Лисенко П.П.
за довіреністю б/н від 21.08.2013р.

в засіданні приймали участь: -

СУТЬ СПРАВИ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 27.01.14
прийнято до розгляду заяву Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ", м. Київ
про порушення провадження у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотранспортне
підприємство "МАКСІМУС", м.
Дніпропетровськ,
Амур-Нижньодніпровський район, вул.
Прогресивна, буд. 1, кв. 69 ().

25.02.2014р. до суду надійшов відзив
боржника згідно з яким останній
заперечує проти порушення провадження
у справі з огляду на те, що вимоги
кредитора повністю забезпечені
заставою як майна боржника так й
майнового поручителя.

25.02.2014р. до суду надійшло заперечення
кредитора на відзив боржника згідно з
яким кредитор просить задовольнити
заяву та порушити провадження у справі
про банкрутство боржника, оскільки
вимоги кредитора забезпечені заставою
майна боржника лише частково, а решту
вимог, яка перевищує триста
мінімальних заробітних плат,
забезпечено заставою майна майнового
поручителя, тобто майном третьої особи.

Заслухавши у судовому засіданні
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, господарський суд
прийшов до висновку про необхідність
відмови у порушенні провадження у
справі про банкрутство з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон) за наслідками розгляду
заяви про порушення справи про
банкрутство та відзиву боржника
господарський суд виносить ухвалу про
відмову у порушення провадження у
справі про банкрутство, якщо заявником
не доведено наявності підстав для
порушення провадження у справі про
банкрутство, відсутні хоча б одна з
підстав, передбачених частиною третьою
статті 10 цього Закону.

Відповідно до частини третьої ст.
10 Закону безспірні вимоги кредиторів -
грошові вимоги кредиторів,
підтверджені судовим рішенням, що
набрало законної сили, і постановою про
відкриття виконавчого провадження,
згідно з яким відповідно до
законодавства здійснюється списання
коштів з рахунків боржника.

Як вбачається з матеріалів справи
безспірність грошових вимог кредитора
підтверджено рішенням господарського
суду м. Києва №3/76-35/334 від 12.11.2012р. про
стягнення з боржника на користь
кредитора 2515000грн. основного боргу за
кредитом, 566758,52грн. відсотків за
користування кредитом, 3600грн.
комерційної винагороди, 25500грн. витрат
по сплаті державного мита, 236грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

На виконання рішення суду видано
наказ від 17.04.2013р. №3/76-35/334.

Зазначений виконавчий документ
пред'явлено до виконання до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції м.
Києва, оскільки згідно виконавчого
листа місцезнаходженням боржника
зазначено - м. Київ, вул. Дорогожицька, 10.

Постановою Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції м. Києва від 09.10.2013р.
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання наказу
господарського суду м. Києва від
17.04.2013р. №3/76-35/334.

Відповідно до листа державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції м. Києва №841/1 від
13.01.2014р. під час виконавчого
провадження здійснено наступні заходи.

Одночасно з відкриттям виконавчого
провадження винесено постанову від
09.10.2013р. про арешт майна боржника та
оголошено заборону на його відчуження.

З метою виявлення майна боржника
направлено запити до УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві, БТІ м. Києва,
Державної інспекції сільського
господарства в м. Києві,
Укрморрічінспекції, м. Київ, Київському
обласному головному управлінню
земельних ресурсів, Департаменту
моніторінгу та стратегії розвитку
фондового ринку Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку,
Головному управлінню земельних
ресурсів КДМА, Державній службі
нагляду за забезпеченням безпеки
авіації.

17.12.2013р. державним виконавцем складено
акт про відсутність боржника та його
майна, за вказаною у виконавчому
документі адресою. Зазначений акт в
порушення вимог ст. 15 Закону України
"Про виконавче провадження" складено
без участі понятих.

Відповідно до ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно із ст. 65 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець звертає стягнення на кошти
боржника - юридичної особи, що
перебувають у банках або інших
фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в органах
доходів і зборів, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача.

Як вбачається з виконавчого документу
наказу господарського суду м. Києва
від 17.04.2013р. №3/76-35/334 способом виконання
його є стягнення, а не звернення
стягнення на майно боржника.

Доказів же звернення державної
виконавчої служби до податкових
органів з метою виявлення відкритих
рахунків боржника та накладення арешту
на кошти останнього у банківських
установах кредитором не подано.

Таким чином, кредитором в порушення
вимог ст. 10 Закону не подано доказів
неможливості здійснення списання
коштів боржника з його рахунків на
підставі виконавчого документу.

Також одночасно слід зазначити, що
відповідно до ст. 20 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Відповідно до поданих кредитором до
матеріалів договорів застави майна
боржника №15-94/17-7368/06 від 24.10.2006р.,
№15-94/17-825/07 від 05.02.2017р.
місцезнаходженням боржника та майна,
що передано в заставу (станом на 2006-2007
роки) є м. Київ, вул. Дорогожицька, 10.

Відповідно до ст. 93 ЦК України
місцезнаходженням юридичної особи є
фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу, з якого
проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Як вбачається зі статуту боржника в
новій редакції, затвердженої
протоколом загальних зборів учасників
боржника №18/10 від 18.10.2011р.,
місцезнаходженням боржника є м.
Дніпропетровськ, вул. Прогресивна, 1/69.

Крім того, згідно з витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 14.01.2014р.
місцезнаходженням боржника є м.
Дніпропетровськ, вул. Прогресивна, 1, кв.
69.

Також відповідно до даних зазначених у
вказаному витягу боржника взято на
облік до ДПІ у АНД районі м.
Дніпропетровськ з 04.10.2005р., та до УПФУ в
АНД районі м. Дніпропетровська з
14.11.2011р., що свідчить про перебування
боржника в м. Дніпропетровську.

Доказів звернення кредитора до відділу
державної виконавчої служби за
місцезнаходженням боржника суду не
подано.

Викладені обставини свідчать, що
кредитором не подано доказів
неплатоспроможності боржника та
неможливості примусового виконання
рішення суду.

Одночасно суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст. 16 Закону
України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" відмова у
порушенні провадження у справі про
банкрутство не перешкоджає повторному
зверненню до господарського суду із
заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство за наявністю
підстав, встановлених цим Законом.

Враховуючи викладене, керуючись ч.7 ст.
16 Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст. ст. 86, 87
Господарського процесуального кодексу
України, п.3 ч. 1 Закону України "Про
судовий збір", суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління активами "ІЗІ ЛАЙФ", м. Київ у
порушенні провадження у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотранспортне
підприємство "Максімус", м.
Дніпропетровськ.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" (м. Київ,
пр. 40-річчя Жовтня, 92/1, )
судовий збір в розмірі 6090,00грн. (шість
тисяч дев'яносто грн.), сплаченого
згідно платіжного доручення №4137 від
11.01.2014р. (що знаходиться в матеріалах
справи).

Копію ухвали направити арбітражному
керуючому Лелеко В.В., АНД ВДВС
Дніпропетровського МУЮ, державному
реєстратору, ГУ юстиції у
Дніпропетровській області.

Суддя Д.М. Полєв