ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р.
Справа № 911/559/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акта 2010", Київська
обл., м. Вишневе

до 1) Приватного підприємства "Бузочок",
м. Київ

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житлосоцбудінвест",
Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 120 000 грн. 00 коп.

та за зустрічним позовом: Приватного
підприємства "Бузочок", м.Київ

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акта 2010"

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житлосоцбудінвест"

про визанання права власності

Суддя - Мальована Л.Я.

за участю представників:

позивача, за первісним позовом -
Олефіренко О.І. (директор);

відповідача 1, за первісним позовом -
Шлапак С.С. (дов. № б/н від 26.02.2014 року);

відповідача 2, за первісним позовом -
Томіна О.В. (дов. № 26/02 від 26.02.2014 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідача 120 000 грн. 00
коп. боргу за договором підряду на
будівництво приміщення № 10/03 від 10.03.2013
року.

Представник відповідача 1 через
загальний відділ суду 28.02.2014 року подав
зустрічний позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Акта 2010»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлобудсоцінвест»
про визнання права власності, який
прийнято судом для спільного розгляду
з первісним позовом відповідно до ст. 60
ГПК України.

В судовому засіданні 05.03.2014 року
позивач підтримав позовні вимоги за
первісним позовом, відповідач 1 проти
первісного позову заперечив, підтримав
свої вимоги за зустрічним позовом,
відповідач-2 проти первісного позову
заперечив.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив:

10.03.2013 р. між Приватним підприємством
«БУЗОЧОК» (Замовник) та ТОВ «АКТА 2010»
(Підрядник) укладений договір підряду
на будівництво нежитлового приміщення
№ 10/03, за яким Підрядник зобов'язується
виконати будівельні роботи по
будівництву нежитлового об'єкта кафе,
розташованого за адресою: м. Київ, пр.-т.
Броварський, 16-Г, в термін з 10 березня 2013
р. по 10 серпня 2013 р., відповідно до
проектно-кошторисної документації та
графіку виконання будівельних робіт, а
Замовник - прийняти й оплатити такі
роботи.

Відповідно до п. 4 Договору вартість
робіт, які доручається виконати
Підряднику за даним Договором,
визначається на підставі кошторису та
домовленості між сторонами і становить
120000,00 грн.

Пунктом 5.1 Договору підряду визначено,
що повний розрахунок за виконані
роботи здійснюється не пізніше трьох
днів з моменту підписання сторонами
акту прийому-передачі виконаних робіт.

Положеннями п.п. 3.1.7., 3.1.8. Договору
встановлено, що Замовник
зобов'язується прийняти від Підрядника
по акту прийому-передачі закінчені
будівельно-ремонтні роботи; вчасно
проводити розрахунок з Підрядником за
виконані роботи та інше.

В свою чергу, Підрядник зобов'язується
якісно та у призначені терміни
виконувати всі роботи, передбачені
Даним Договором; виконувати всі
вказівки Замовника щодо виконання
робіт (п.п.3.2.2., 3.2.4. п.3.2 Договору).

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у
випадку невиконання або неналежного
виконання сторонами своїх зобов'язань
по Даному Договору, вони несуть
відповідальність.

В силу положень пункту 6.1 Договору,
даний правочин набирає чинності з
моменту підписання його Замовником та
Підрядником і діє до моменту його
остаточного виконання сторонами.

Позивач у своїй позовній заяві вказує
на те, що згідно вимог Договору надав
Відповідачеві послуги в повному обсязі
за березень-серпень 2013 року. Доказом
виконання Позивачем взятих на себе
зобов'язань щодо виконання
будівельно-ремонтних робіт по
будівництву об'єкта, розташованого за
адресою: м. Київ, пр.-т. Броварський, 16-Г є
Акт № ОУ-00456 здачі-приймання робіт
(надання послуг) від 15.08.2013 року. Проте
вказаного акту ТОВ «Акта 2010» суду не
надало.

Суд приходить до висновку, що позивачем
не доведено факту виконання робіт за
договором підряду, оскільки в
матеріалах справи відсутній
вищевказаний акт здачі-приймання
робіт, в зв'язку з чим суд не вбачає
можливим встановити вказану обставину.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення заборгованості у зв'язку з
недоведенням позивачем факту
виконання умов договору, зокрема в
зв'язку з не наданням акту
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ ОУ-00456 від 15.08.2013 року.

Відповідач 1 проти первісного позову
заперечив, подавши зустрічний позов
про визнання права власності,
зазначивши, що після передачі
замовником будівельних матеріалів та
земельної ділянки у позивача відпала
необхідність у будівництві нерухомого
майна - нежитлового приміщення кафе,
розташованого за адресою: м.Київ, пр.-т.
Броварський, 16-Г, відтак ПП «БУЗОЧОК»
звернулося до ТОВ «АКТА 2010» з
повідомленням про розірвання договору
підряду нежитлового приміщення, яке
останній отримав 15.03.2013 року.

Суд, розглянувши докази наявні в
матеріалах справи, а також заслухавши
пояснення представників сторін,
встановив, що позовні вимоги по
первісному позову не підлягають
задоволенню також з інших підстав.

Статтею 188 Господарського кодексу
України передбачено, що зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Отже, за змістом наведеної норми,
розірвання господарського договору
може бути вчинено як за згодою сторін,
так і у разі односторонньої відмови від
нього. За загальним правилом,
розірвання договору в односторонньому
порядку не допускається, однак окремі
договірні відносини допускають
можливість одностороннього розірвання
договору. Повноваження сторони на
одностороннє розірвання договору
можуть бути встановлені законом або
безпосередньо в договорі.

Одностороння відмова від договору не
потребує узгодження та як самостійний
юридичний факт зумовлює його
розірвання. У випадках, коли право на
односторонню відмову у сторони
відсутнє, намір розірвати договір може
бути реалізований лише за погодженням
з іншою стороною, оскільки
одностороннє розірвання договору не
допускається, а у разі недосягнення
сторонами домовленості щодо
розірвання договору - за судовим
рішенням на вимогу однієї із сторін (ч. 4
ст. 188 ГК України).

Розірванням договору є припинення
договірного зобов'язання, тобто
зникнення правового зв'язку між
сторонами договірного зобов'язання на
підставах, встановлених у законі або
договорі, та припинення їхніх прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу
України, замовник має право у будь-який
час до закінчення роботи відмовитися
від договору підряду, виплативши
підрядникові плату за виконану частину
роботи та відшкодувавши йому збитки,
завдані розірванням договору.

Наведеною нормою врегульований
випадок, коли одностороння відмова
замовника від договору підряду
(Договір від 10.03.2013 року, по суті, і є
договором підряду) не ставиться в
залежність від наявності порушення
договірних відносин з боку підрядника.

Таким чином, замовнику законом надано
право відмовитися в односторонньому
порядку від договору у будь-який час до
закінчення роботи і визначене цією
нормою право не може бути обмежене.

Отже, договір підряду, як один з його
різновидів, може бути розірваний в
результаті односторонньої відмови від
нього у повному обсязі, тобто в
результаті вчинення замовником
одностороннього правочину, який тягне
припинення зобов'язань його сторін.

В силу ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу
України, у разі односторонньої відмови
від договору у повному обсязі або
частково, якщо право на таку відмову
встановлено договором або законом,
договір є відповідно розірваним або
зміненим.

Як встановлено судом та не оспорюється
сторонами, ПП «Бузочок» повідомило ТОВ
«Акта 2010» про розірвання Договору
підряду на будівництво приміщення №
10/03 від 10.03.2013 року, зазначивши, що у
замовника відпала необхідність у
проведенні будівельно-ремонтних робіт.
При цьому, враховуючи відсутність
факту виконання позивачем за первісним
позовом будь-яких робіт за Договором, у
відповідача 1 не було жодних підстав
для оплати ТОВ «Акта 2010» будь-яких
грошових сум.

Жодних доказів, які підтверджували б
наявність у позивача за первісним
позовом збитків, завданих розірванням
Договору, ТОВ «Акта 2010» не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного
кодексу України, у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Враховуючи, що така одностороння
відмова від договору (розірвання), з
огляду на положення ст.ст. 653, 849
Цивільного кодексу України, не
потребує узгодження з відповідачем
(підрядником), то договір на
будівництво приміщення № 10/03 від 10.03.2013
року є припиненим.

Отже, названі норми закону та обставини
справи, а саме наявність
односторонньої відмови відповідача 1
за первісним позовом від Договору
свідчать про припинення зобов'язань
сторін, які виникли в силу укладеного
між ними договору.

Аналогічну позицію викладено в
оглядовому листі Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
року №01-06/374/2013 та постанові Вищого
господарського суду України від 23.05.2012
року №5010/1495/2011-18/65.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства України, повно та
всебічно розглянувши матеріали справи
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги за зустрічним позовом
підлягають задоволенню в повному
обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Земельна ділянка
за адресою: м. Київ, проспект.
Броварський, 16-Г, перебуває згідно
Реєстру земельних ділянок в оренді ПП
«БУЗОЧОК»

Так, згідно до Витягу з технічної
документації №10-08193/2007 про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
кадастровий № :63:397:0016 виданий ПП
«БУЗОЧОК».

З метою будівництва на вказаній
земельній ділянці ПП «БУЗОЧОК»
звернувся до ПП «НАДІР» з питання
виготовлення Технічного звіту по
встановленню зовнішніх меж земельної
ділянки ПП «Бузочок» кафе «Під бузком».

В свою чергу ПП «НАДІР» виготовило
Технічний звіт по встановленню
зовнішніх меж земельної ділянки ПП
«Бузочок».

Крім того, в листі ДП «Інститут
Генерального плану м. Києва» від 16.08.2013
року № 138 до ПП «Бузочок» зазначено, що
згідно діючого Генерального плану м.
Києва, затвердженого рішенням Київради
№370/1804 від 28.03.2002 р. територія, на якій
знаходиться будівля за адресою: м. Київ,
проспект Броварський, 16-Г відноситься
до території громадських будівель і
споруд.

З метою будівництва на вказаній
земельній ділянці ПП «БУЗОЧОК»
звернулося до ФОП ОСОБА_5 з питання
виготовлення проекту будівництва
нежитлового приміщення кафе, за
адресою: м. Київ, проспект Броварський,
16-Г.

В свою чергу ФОП ОСОБА_5 було
виготовлено проект будівництва
нежитлових приміщень - кафе за адресою:
м. Київ, проспект Броварський, 16-Г.

На виконання вищевказаного проекту між
ПП «Бузочок» було укладено договір
підряду від 20.03.2013 року, за умовами
якого ТОВ «Житлосоцбудінвест»
здійснило будівництво нежитлового
приміщення - кафе за адресою: м. Київ,
проспект. Броварський, 16-Г.

В результаті виконання будівельних
робіт у ПП «Бузочок» виникло право
власності на збудоване майно (тобто, на
майно, що виникло в результаті
проведення нового капітального
будівництва).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором та
законом. Особа, яка виготовила
(створила) річ зі своїх матеріалів на
підставі договору є власником цієї
речі.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. № 6 позов про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно на чужій
земельній ділянці може бути
пред'явлено до органу державної влади
або органу місцевого самоврядування та
власника (користувача) земельної
ділянки у випадку забудови на
земельній ділянці, яка належить до
державної чи комунальної власності або
фізичній чи юридичній особі.

Відповідно до п. 4 Постанови від 30.03.2012 р.
№ 6 самочинним вважається будівництво
житлового будинку, будівлі, споруди,
іншого нерухомого майна, якщо вони
збудовані (будуються) на земельній
ділянці, що не була відведена особі, яка
здійснює будівництво; або відведена не
для цієї мети; або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту; або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

Під наданням земельної ділянки слід
розуміти рішення компетентного органу
влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування, або передачу права
користування земельною ділянкою на
підставі цивільно-правових договорів
із фізичною чи юридичною особою.

Відповідно до п. 12 Постанови від 30.03.2012
р. № 6 власник земельної ділянки
набуває право власності на зведені ним
будівлі, споруди та інше нерухоме
майно, тому на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудовано на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Позивач за зустрічним позовом
зазначає, що при будівництві
нежитлового приміщення - кафе по
проспекту Броварському, 16-Г в місті
Києві права третіх осіб порушено не
було, і збоку останніх жодного разу
скарг не надходило.

Згідно Технічного паспорта на
громадський будинок нежитлове
приміщення за адресою пр-кт
Броварський 16-Г, м. Київ було збудовано
будівлю, яка включає в себе: будівлю
кафе - розміром 81,8 кв.м., бар - розміром 7,6
кв.м., навіс - розміром 37,5 кв.м., літній
майданчик - розміром 234,8 кв.м.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна має право
пред'явити позов про визнання права
власності, якщо дане право оспорюється
або не визнається другою особою, а
також у разі втрати документів, які
посвідчують його право власності.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги за
первісним позовом задоволенню не
підлягають, позовні вимоги за
зустрічним позовом доведені та
обґрунтовані, відповідачем за
зустрічним позовом не спростовані,
тому підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за
зустрічним позовом згідно зі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 60, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 321, 392 Цивільного кодексу
України, Господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог за
первісним позовом відмовити повністю.

2. Позовні вимоги за зустрічним
позовом задовольнити в повному обсязі.

3. Визнати за Приватним підприємством
«Бузочок» (02160, м. Київ, вул. Каунаська,
буд. 10-А, код 21660752) право власності на
нежитлове приміщення, а саме на
приміщення кафе, загальною площею 361,7
кв.м., що складається з кафе - 81,8 кв.м.,
бар - 7,6 кв.м., навіс - 37,5 кв.м., літній
майданчик - 234,8 кв.м., за адресою м.Київ,
проспект Броварський, 16-Г.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Акта 2010» (08133,
Київська обл., м. Вишневе, вул. Балукова,
буд. 1, код 37033356) на користь Приватного
підприємства «Бузочок» (02160, м. Київ,
вул. Каунаська, буд. 10-А, код 21660752) 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Мальована Л.Я.