ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

06 березня 2014 року
Справа № 14/802/07

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Куліненко А.І.,

за участю представників учасників
процесу:

від УПФУ в Ленінському районі м.
Миколаєва: Троян О.С. - довіреність №
595/09 від 14.01.2014 р.,

ліквідатор банкрута: арбітражний
керуючий Комлик І.С.,

від Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
місті Миколаїв: Слободяник С.П.
-довіреність № 5 від 08.01.2014 р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву

кредитора: Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва (54018, м. Миколаїв, пр.
Жовтневий, 55-е, ідентифікаційний код
20916741)

до банкрута: Відкритого акціонерного
товариства "Миколаївпромсантехмонтаж"
(54028, м. Миколаїв, вул. 4 Поздовжня, 76,
ідентифікаційний код 13857794)

ліквідатор: арбітражний керуючий
Комлик Ілля Сергійович (свідоцтво
НОМЕР_1 від 04.02.2013 р., 01011, АДРЕСА_1)

про визнання кредиторських вимог у
сумі 455 135,64 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 08.01.2008 р.
порушено провадження у справі № 14/802/07
про банкрутство боржника - Відкритого
акціонерного товариства (ВАТ)
"Миколаївпромсантехмонтаж".

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 15.02.2008 р.
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 04.08.2009 р.
затверджено реєстр вимог кредиторів
ВАТ "Миколаївпромсантехмонтаж" на
загальну суму 11 456 079,14 грн.

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 24.04.2013 р.
боржника визнано банкрутом, відносно
нього відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором банкрута призначено
Комлика Іллю Сергійовича.

18.05.2013 р. справу № 14/802/07 про банкрутство
ВАТ "Миколаївпромсантехмонтаж"
направлено до Одеського апеляційного
господарського суду в зв'язку з
надходженням апеляційної скарги.

25.05.2013 р. у газеті "Урядовий кур'єр" № 92
(4987) опубліковано оголошення про
визнання ВАТ
"Миколаївпромсантехмонтаж" банкрутом.

25.07.2013 р., відповідно до ст. 38 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон
про банкрутство), до суду звернувся
кредитор - Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва (далі - УПФУ в Ленінському
районі м. Миколаєва) з заявою № 10913/09 від
23.07.2013 р. про визнання кредиторських
вимог до банкрута в сумі 455 135,64 грн. за
період з 25.02.2008 р. по 01.07.2013 р.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 25.07.2013 р.
розгляд заяви кредитора було
відкладено до повернення справи №
14/802/07 з суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 р.
постанову господарського суду
Миколаївської області від 24.04.2013 р.
скасовано повністю, справу № 14/802/07
направлено до господарського суду
Миколаївської області для подальшого
розгляду.

07.08.2013 р. до господарського суду
Миколаївської області надійшов запит
про направлення справи № 14/802/07 про
банкрутство ВАТ
"Миколаївпромсантехмонтаж" до
Одеського апеляційного господарського
суду в зв'язку з надходженням
касаційної скарги.

14.08.2013 р. до господарського суду
повернулась справа № 14/802/07 з Одеського
апеляційного господарського суду.

19.08.2013 р. дану справу направлено до
вищих інстанцій.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.11.2013 р. постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 23.07.2013 р. скасовано, постанову
господарського суду Миколаївської
області від 24.04.2013 р. залишено в силі.

18.12.2013 р. УПФУ в Ленінському районі м.
Миколаєва звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з заявою № 19554/09 від 12.12.2013 р. про
уточнення розміру поточних
кредиторських вимог, згідно якої
загальна заборгованість банкрута за
період з 25.02.2008 р. по 30.11.2013 р. складає 545
559,41 грн.

Після повернення справи до
господарського суду Миколаївської
області, у відповідності до вимог ст. 24
Закону про банкрутство, ухвалою від
25.12.2013 р. було повідомлено заявника про
виявлені недоліки та строк, протягом
якого він зобов'язаний їх усунути.

20.01.2014 р., на виконання вимог суду,
кредитором були надані відповідні
документи.

Ухвалою суду від 23.01.2014 р. заяву
кредитора прийнято до розгляду.

05.02.2014 р. на адресу суду від ліквідатора
банкрута надійшов відзив за вих. № 04/02-10
від 04.02.2014 р., згідно якого ліквідатор
визнає заявлені кредиторські вимоги
частково в сумі 496 289,44 грн. та включає їх
до четвертої черги реєстру вимог
кредиторів, кредиторські вимоги в сумі
49 269,97 грн. відхиляє як штрафні санкції.

Ухвалою суду від 10.02.2014 р. за усним
клопотанням представника кредитора
судове засідання відкладено,
зобов'язано кредитора надати суду:
розгорнутий розрахунок кредиторської
заборгованості з зазначенням періодів
виникнення, письмові пояснення щодо
виниклої заборгованості по витратам на
виплату та доставку пенсій після
прийняття судом постанови про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури.

21.02.2014 р., на виконання вимог суду,
кредитором надано витребувані
документи, а також заперечення на
відзив ліквідатора від 04.02.2014 р.
стосовно відхилення кредиторських
вимог у сумі 49 269,97 грн. як штрафних
санкцій.

03.03.2014 р. ліквідатором банкрута подано
до суду письмові пояснення за вих. №
03/03-01 від 03.03.2014 р., згідно яких позиція
ліквідатора щодо невизнання
кредиторських вимог в сумі 49 269,97 грн. не
змінилась.

У судове засідання 03.03.2014 р. представник
кредитора - Троян О.С. з'явилася,
підтримала доводи, викладені в заявах
та запереченнях на відзив ліквідатора,
просила визнати заявлені кредиторські
вимоги.

Ліквідатор банкрута також з'явився у
засідання, підтримав доводи, викладені
у відзиві на заяву кредитора та в
письмових поясненнях.

03.03.2014 р. у судовому засіданні було
оголошено перерву до 06.03.2014 р. у порядку
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України для
детального дослідження позицій
кредитора та ліквідатора банкрута.

06.03.2014 р. у судове засідання з'явились
представник кредитора - Троян О.С. та
ліквідатор.

Розглянувши матеріали заяви кредитора,
заслухавши пояснення представника
кредитора та думку ліквідатора, суд
дійшов висновку про визнання заявлених
кредиторських вимог, на підставі
наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

У ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство,
зокрема, зазначено, що з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.
Кредитори, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними, а їх вимоги погашаються
в шосту чергу в ліквідаційній
процедурі.

У абз. 6 п. 29 рекомендацій Вищого
господарського суду України,
закріплених у інформаційному листі №
01-06/606/2013 від 28.03.2013 р. із змінами,
внесеними згідно з листом Вищого
господарського суду № 01-06/1149/2013 від
07.08.2013 р., зазначено, що розгляд грошових
вимог кредиторів у ліквідаційній
процедурі здійснюється господарським
судом в тому ж порядку, що і грошових
вимог, заявлених на підставі статті 23
Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про
банкрутство конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
зобов'язані подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують, протягом тридцяти днів
від дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає.

Водночас, ч. 4 вказаної статті
закріплює, що особи, вимоги яких
заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, не є конкурсними
кредиторами, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону про
банкрутство розпорядник майна
боржника не пізніше ніж на десятий день
з дня, наступного після закінчення
встановленого частиною першою цієї
статті строку, з урахуванням
результатів розгляду вимог кредиторів
боржником повністю або частково визнає
їх або відхиляє з обґрунтуванням
підстав визнання чи відхилення, про що
письмово повідомляє заявників і
господарський суд, а також подає до
суду письмовий звіт про надіслані всім
кредиторам боржника повідомлення про
результати розгляду грошових вимог та
їх отримання кредиторами разом з
копіями повідомлень про вручення
поштового відправлення та описів
вкладення в поштове відправлення або
інших документів, що підтверджують
надсилання повідомлення кредиторами.

Згідно ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство
кредитор, вимоги якого визнані
боржником чи господарським судом, має
право отримувати від розпорядника
майна інформацію щодо вимог інших
кредиторів, визнаних боржником та
розпорядником майна. Такий кредитор
може подати розпоряднику майна,
боржнику та суду заперечення щодо
визнання вимог інших кредиторів. Заяви
з вимогами конкурсних кредиторів або
забезпечених кредиторів, у тому числі
щодо яких є заперечення боржника чи
інших кредиторів, розглядаються
господарським судом у попередньому
засіданні суду. За наслідками розгляду
зазначених заяв господарський суд
ухвалою визнає чи відхиляє (повністю
або частково) вимоги таких кредиторів.

У абз. 1 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство
вказано, що вимоги конкурсних
кредиторів, визнані боржником або
господарським судом, вносяться
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про
банкрутство ліквідатор з дня свого
призначення здійснює, зокрема, такі
повноваження: заявляє в установленому
порядку заперечення щодо заявлених до
боржника вимог поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство і
є неоплаченими; веде реєстр вимог
кредиторів; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство
кошти, одержані від продажу майна
банкрута, спрямовуються на задоволення
вимог кредиторів у порядку,
встановленому цією статтею.

Згідно заяви кредитора ВАТ
"Миколаївпромсантехмонтаж" має
заборгованість перед УПФУ в
Ленінському районі м. Миколаєва в
загальному розмірі 545 559,41 грн., з яких :

496 289,44 грн. - заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,

16 936,85 грн. - штраф,

32 333,12 грн. - пеня.

Заявлені вимоги УПФУ в Ленінському
районі м. Миколаєва в сумі 496 289,44 грн.
являються заборгованістю по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах та
підтверджуються належними доказами, що
містяться в матеріалах заяви.

Тому суд погоджується з висновком
ліквідатора щодо визнання
кредиторських вимог УПФУ в Ленінському
району м. Миколаєва в сумі 496 289,44 грн.

Що стосується невизнання ліквідатором
частини кредиторських вимог у сумі 49
269,97 грн. (16 936,85 грн. - штраф, 32 333,12 грн. -
пеня), то суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Вказані суми заборгованості являються
штрафними санкціями, застосованими
УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва
до ВАТ "Миколаївпромсантехмонтаж", та
підтверджуються рішеннями про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду № 844 від 26.08.2011 р. (за
період з 20.11.2008 р. по 11.07.2011 р.) та № 556 від
04.011.2013 р. (за період з 20.11.2008 р. по 13.06.2012
р.).

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24.09.2012 р. у
справі № 2а-315/12/1470, залишеною в силі
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2013 р.,
відмовлено в задоволенні позову ВАТ
"Миколаївпромсантехмонтаж" до УПФУ в
Ленінському районі м. Миколаєва про
скасування рішення № 844 від 26.08.2011 р.

Рішення № 556 від 04.011.2013 р. отримано
посадовою особою боржника 11.11.2013 р. та в
строки, передбачені чинним
законодавством, не оскаржено, а тому
набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону про банкрутство
(у попередній редакції, чинній до 18.01.2013
р., яка діяла на момент введення
мораторію на задоволення вимог
кредиторів) протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів не
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

З 19.01.2013 р. набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 22 грудня
2011 року, який визначив новий порядок
застосування Закону про банкрутство.
Відповідно до абз. 3 п. 1-1 Розділу Х
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
Закону № 5405-VI від 02.10.2012 р.) положення
цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Постанову про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури у даній справі прийнято
судом 24.04.2013 р., тобто після набрання
чинності новою редакцією Закону.

Отже, з дня винесення господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури, застосовуються положення
нової редакції Закону про банкрутство.

Так, ч. 5 ст. 19 Закону про банкрутство
передбачено, що дія мораторію на
задоволення вимог кредиторів не
поширюється на вимоги поточних
кредиторів.

Згідно ст. 1 Закону про банкрутство
поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону про
банкрутство поточні кредитори з
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство, можуть пред'явити такі
вимоги після прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури.

Виходячи із системного аналізу
Законодавства про банкрутство, статус
поточного кредитор набуває після
прийняття судом постанови про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури.

З огляду на вищезазначене, грошові
вимоги в сумі 49 269,97 грн., які є штрафними
санкціями, слід визнати.

Однак, вказані вимоги заявлені поза
межами строку, передбаченого
імперативною нормою ч. 1 ст. 38 Закону про
банкрутство, якою встановлено, що
вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Законодавством про банкрутство не
передбачено будь-яких виключень із
імперативної норми ч. 1 ст. 38 Закону про
банкрутство в разі оскарження
прийнятих судових рішень.

Оскільки оголошення про визнання ВАТ
"Миколаївпромсантехмонтаж" банкрутом
було опубліковано 25.05.2013 р., а повторної
публікації не здійснювалось, то строк
на пред'явлення вимог закінчився 26.07.2013
р.

Тому вимоги кредитора в сумі 49 269,97 грн.
підлягають включенню в шосту чергу як
такі, які заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання.

При цьому, судом досліджено, що
заборгованість ВАТ
"Миколаївпромсантехмонтаж" перед УПФУ
в Ленінському районі м. Миколаєва на
загальну суму 545 559,41 грн. виникла під
час провадження у справі про
банкрутство, обґрунтована та
документально підтверджена належними
доказами, що містяться у матеріалах
заяви, а тому відповідають вимогам
Закону про банкрутство.

За таких обставин, суд визнає заявлені
вимоги УПФУ в Ленінському районі м.
Миколаєва на загальну суму 545 559,41 грн., з
яких 496 289,44 грн. - четверта черга, 49 269,97
грн. - шоста черга.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 38, 41, 45 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК
України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Визнати уточнені грошові вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва
(ідентифікаційний код 20916741) до
Відкритого акціонерного товариства
"Миколаївпромсантехмонтаж"
(ідентифікаційний код 13857794) на загальну
суму 545 559,41 грн., з яких 496 289,44 грн. -
четверта черга, 49 269,97 грн. - шоста черга.

2. Зобов'язати ліквідатора
банкрута внести до реєстру вимог
кредиторів Відкритого акціонерного
товариства "Миколаївпромсантехмонтаж"
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва (ідентифікаційний код 20916741).

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена у
встановленому порядку згідно ст. ст. 91,
93, 106 ГПК України та ст. 8 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Суддя
В.С. Адаховська