ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 р.
Справа № 914/455/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Іванчук С.В., при секретарі
судового засідання Білан О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом:
Приватного підприємства
«Захід-Агроінвест», м.Тернопіль

до відповідача: Фермерського
господарства «Кільгана Івана
Степановича», с.Велика Білина
Самбірського району Львівської
області

про стягнення заборгованості в сумі
11280грн. 02коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Левчук С.К. - представник
(довіреність №03/01 від 03.01.2014р.);

від відповідача: не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали, за
клопотанням присутнього представника
позивача в судовому засіданні не
проводилася технічна фіксація
судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Львівської області поступив позов
Приватного підприємства
«Захід-Агроінвест», м.Тернопіль до
Фермерського господарства «Кільгана
Івана Степановича», с.Велика Білина
Самбірського району Львівської
області про стягнення основного боргу
в сумі 7310грн. 00коп., пені у розмірі 315грн.
02коп. та 50% штрафу від вартості товару в
розмірі 3655грн. 00коп.

Ухвалою суду від 12.02.2014р. порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 04.03.2014р. З метою
повного і всестороннього розгляду
справи, враховуючи подане відповідачем
електронне повідомлення про
відкладення розгляду справи, неявку в
судове засідання відповідача та
невиконання сторонами вимог ухвали
суду від 12.02.2014р., розгляд справи
відкладено на 18.03.2014р.

14.03.2014р. від позивача на адресу суду
(вх.№11051/14) поступила заява №11/03 від
11.03.2014р. про розгляд справи без участі
представника позивача.

В судове засідання 18.03.2014р. представник
позивача явку забезпечив, позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві і просить суд позов
задоволити повністю.

В судове засідання 18.03.2014р. відповідач
явки повноважного представника не
забезпечив, будь-яких пояснень на
вимогу суду по суті заявлених позовних
вимог не надав, позовні вимоги не
оспорив, вимоги ухвали суду не виконав.
Причини неявки суду не повідомив, хоча
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№721. Жодних заяв чи клопотань на
адресу суду від відповідача, станом на
18.03.2014р. не поступало.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 (із
внесеними змінами і доповненнями) в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони
покладається обов'язок доводити їх
вимоги чи заперечення. Згідно вимог
ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають
рівні процесуальні можливості у
захисті їхніх процесуальних прав і
законних інтересів, у наданні доказів,
заявленні клопотань та здійсненні
інших процесуальних прав. Відповідно
до ст.75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами. З
врахуванням належного повідомлення
про час та місце проведення судового
розгляду усіх сторін, судом
забезпечено сторонам рівні
процесуальні можливості у захисті
їхніх процесуальних прав і законних
інтересів, у наданні доказів та
здійсненні інших процесуальних прав, з
врахуванням наведеного, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
у справі матеріалами, яких достатньо
для встановлення обставин та вирішення
спору по суті, згідно ст.75 ГПК України .

Дослідивши подані суду документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, сукупно оцінивши докази, які
мають значення для справи,
господарський суд Львівської області,
в с т а н о в и в:

27.09.2013р. між Приватним підприємством
«Захід-Агроінвест» (продавець) та
Фермерським господарством «Кільгана
Івана Степановича» (покупець) укладено
договір купівлі-продажу №27/09-ор.

Пунктом 1.1. договору купівлі-продажу
№27/09-ор від 27.09.2013р. сторони встановили,
що в порядку та на умовах, визначених
цим договором, продавець
зобов'язується передати у власність
покупця олію ріпакову (надалі
іменується - товар), а покупець
зобов'язується прийняти цей товар і
сплатити його вартість на умовах цього
договору.

Відповідно до п.2.1. договору
купівлі-продажу №27/09-ор від 27.09.2013р.
ціна за одну тонну ріпакової олії
становить 8600грн.00коп. з ПДВ

Згідно з п.3.2. договору купівлі-продажу
№27/09-ор від 27.09.2013р. перехід права
власності на товар відбувається у
момент отримання товару покупцем, що
підтверджується видатковою накладною,
підписаною уповноваженими
представниками обох сторін.

За умовами п.2.4. договору
купівлі-продажу №27/09-ор від 27.09.2013р.
встановлено, що розрахунок
здійснюється в національній валюті
України, в безготівковому порядку,
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок продавця, у вигляді 10%
оплати вартості товару до 02.10.2013р.
(включно), згідно виставленого рахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов договору
купівлі-продажу №27/09-ор від 27.09.2013р. та
на підставі виставленого рахунку №232
від 30.09.2013р., позивач передав, а
відповідач прийняв ріпакову олію на
загальну суму 7310грн. 00коп. з ПДВ, згідно
видаткової накладної №595 від 30.09.2013р.

Позивач, на адресу відповідача
надсилав претензію за вих.№28/11 від
28.11.2013р. із вимогою оплатити
заборгованість, що підтверджується
описом вкладення у цінний лист та
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення
№253. Проте, дана претензія
відповідачем була залишена без
відповіді та задоволення.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України,
ст.202 ГК України зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Станом на день прийняття рішення суду,
доказів в спростування вищенаведених
обставин не поступало, доказів щодо
оплати заборгованості не представлено,
відтак заборгованість відповідача
перед позивачем становить 7310грн. 00коп.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що
відсутність у боржника необхідних
коштів, а також порушення зобов'язання
контрагентами правопорушника не
вважаються обставинами, які є
підставою для звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

В силу ст.216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 5.3. договору купівлі-продажу
№27/09-ор від 27.09.2013р. сторони встановили,
що за несвоєчасну або не повну оплату
товару, покупець виплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення. За
прострочення оплати вартості товару
більш як на 5 днів покупець зобов'язаний
сплатити в користь продавця штраф у
розмірі 50% від вартості товару за даним
договором (п.5.4. договору
купівлі-продажу №27/09-ор від 27.09.2013р.).

В інформаційному листі Вищого
господарського суду України від
13.07.2012р. №01-06/908/2012 роз'яснено про
наступне. У випадках порушення
виконання господарських зобов'язань
чинне законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень щодо передбачення умовами
договору одночасного стягнення пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
ст.61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу
України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.
Таким чином, одночасне стягнення пені
та штрафу не суперечить законодавству.

Так, згідно п.5.3. та п.5.4. договору
купівлі-продажу №27/09-ор від 27.09.2013р.,
позивач за період з 03.10.2013р. по 31.01.2014р.
нарахував відповідачу пеню у розмірі 315
грн. 02коп. та 50% штрафу від вартості
товару в розмірі 3655грн. 00коп.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34
ГПК України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги до відповідача щодо
основного боргу в сумі 7310грн. 00коп.,
пені у розмірі 315 грн. 02коп. та 50% штрафу
від вартості товару в розмірі 3655грн.
00коп. є обґрунтованими, не
спростованими, підтвердженими
належними доказами та підлягають
задоволенню.

Судові витрати необхідно віднести на
відповідача відповідно до ст.49 ГПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Фермерського господарства
«Кільгана Івана Степановича» (81467,
Львівська область, Самбірський район,
с.Велика Білина, ) на
користь Приватного підприємства
«Захід-Агроінвест» (46020, м.Тернопіль,
вул.Лук'яновича, 3А, )
7310грн. 00коп. - основного боргу, 315
грн. 02коп. - пені, 3655грн. 00коп. - 50% штрафу
від вартості товару та 1827грн. 00коп. -
судового збору.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

Суддя
Іванчук С.В.

Повне рішення складено 20.03.2014р.