ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.№ 916/498/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Пироговського
В.Т.

секретар судового засідання: Станкова
І.М.

учасник процесу в судове засідання не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Одеської
області від 17.02.2014 р. за №
916/498/14

за заявою боржника

про банкрутство Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Одеської області
із заявою про визнання банкрутом в
порядку, передбаченому ст.ст. 90 - 92
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" у зв'язку з
неможливістю протягом більше, ніж три
місяці виконати свої грошові
зобов'язання перед кредиторами на
загальну суму у розмірі 583 328,20 грн. та
відсутністю майнових активів для їх
задоволення.

Ухвалою господарського суду
Одеської області (суддя Ровинський О.Ю.)
від 17.02.2014 р. заяву ФОП ОСОБА_1 про
порушення справи про банкрутство
даної фізичної особи-підприємця
повернуто заявнику без розгляду, на
підставі ч. 1 ст. 15 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
Також повернуто ФОП ОСОБА_1 з
Державного бюджету України судовий
збір, сплачений згідно квитанцій №
4139.558.1 від 23.12.2013 р. у розмірі 5735,00 грн. та
№ OQQZ60450 від 27.01.2014 р. у розмірі
355,00 грн. відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 Закону
України „Про судовий збір", у зв'язку з
поверненням заяви про порушення справи
про банкрутство.

Ухвала суду мотивована тим, що загальна
безспірна сума грошових зобов'язань
ФОП ОСОБА_1 складає 157 328,20 грн., що значно
менше встановлених ст. 10 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі також - Закон про банкрутство)
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ФОП
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржувану ухвалу скасувати,
порушити провадження у справі про
визнання фізичної особи-підприємця
банкрутом, відкрити ліквідаційну
процедуру стосовно ФОП ОСОБА_1 та
визнати останнього банкрутом,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
наявним матеріалам. Так, на думку
скаржника, статтею 90 Закону про
банкрутство передбачено спрощений
порядок провадження у справі про
банкрутство фізичної особи-підприємця
та відповідно до вимог даної статті
заявником було надано достатні докази
нездатності ФОП ОСОБА_1 задовольнити
вимоги кредиторів за своїми грошовими
зобов'язаннями.

У судове засідання 12.03.2014 р. представник
ФОП ОСОБА_1 не з'явився, про час, дату та
місце його проведення скаржник
повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України явка у
судове засідання це право, а не
обов'язок учасників процесу, справа
може розглядатися без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка у судове
засідання ФОП ОСОБА_1 у даній справі
обов'язковою не визнавалась, судовою
колегією вирішено розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
скаржника.

Розглянувши матеріали заяви про
порушення провадження у справі про
банкрутство, доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом першої інстанції
фактичних обставин, проаналізувавши
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
передбачених статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України
підстав для скасування оскарженої
ухвали суду, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101
ГПК України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі, а
згідно до приписів ст.ст. 33, 34 ГПК
України, кожна сторона повинна
належними і допустимим доказами
довести ті обставини, на які вона
посилається в обґрунтування своїх
вимог чи заперечень.

Згідно до приписів ст. 4-1 ч. 2 ГПК
України, господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів
вищезазначеної заяви, підставою для
звернення ФОП ОСОБА_1 до місцевого суду
з заявою про визнання останнього
банкрутом стала заборгованість
підприємця у розмірі 583328,20 грн., що
складається з грошових зобов'язань
перед:

- Фермерським господарством
„Княжиця" у сумі 157 328 грн. 20 коп.,
безспірність яких підтверджується
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.05.2013 р. у
справі № 5017/3832/2012 та постановами
відділу державної виконавчої служби
Овідіопольського районного управління
юстиції від 24.07.2013 р. ВП № 39047923; ВП
№ 39048296;

- Приватним підприємством „НВК
„Діалог Плюс" у сумі 426 000,00 грн., яка
виникла на підставі договору позики,
укладеного між сторонами 15.04.2013 р.,
акту приймання-передачі грошових
коштів від 17.04.2013 р. за № 1, претензій
складених ПП „НВК „Діалог Плюс" про
повернення грошових коштів від 04.06.2013
р.; від 04.07.2013 р. та відповідей на них,
які на думку заявника підтверджують
безспірність грошових зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
право на звернення до господарського
суду із заявою про порушення справи про
банкрутство мають боржник, кредитор.

Частинами 1-3 ст. 90 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що правила, передбачені
цією статтею, застосовуються до
відносин, пов'язаних з визнанням
фізичної особи - підприємця банкрутом;
підставою для визнання фізичної особи -
підприємця банкрутом є його
нездатність задовольнити вимоги
кредиторів за грошовими зобов'язаннями
та/або виконати обов'язок із сплати
обов'язкових платежів; заява про
порушення справи про банкрутство
фізичної особи - підприємця може бути
подана в господарський суд фізичною
особою - підприємцем, який є боржником,
або його кредиторами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
боржник - це суб'єкт підприємницької
діяльності (юридична особа або фізична
особа - підприємець), неспроможний
виконати протягом трьох місяців свої
грошові зобов'язання після настання
встановленого строку їх виконання, які
підтверджені судовим рішенням, що
набрало законної сили, та постановою
про відкриття виконавчого провадження,
якщо інше не передбачено цим Законом.

За вимогами ч. 3 ст. 10 Закону про
банкрутство, справа про банкрутство
порушується господарським судом, якщо
безспірні вимоги кредитора
(кредиторів) до боржника сукупно
становлять не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати,
які не були задоволені боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
якщо інше не передбачено цим Законом;
безспірні вимоги кредиторів - це
грошові вимоги кредиторів, які
підтверджені судовим рішенням, що
набрало законної сили, і постановою про
відкриття виконавчого провадження,
згідно з яким відповідно до
законодавства здійснюється списання
коштів з рахунків боржника; до складу
цих вимог, у тому числі щодо сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів), не включаються неустойка
(штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

За приписами ч. 2 ст. 11 Закону про
банкрутство, до заяви про визнання
банкрутом, що подається ініціюючим
кредитором, обов'язково мають бути
додані, в тому числі і докази того, що
сума безспірних вимог кредитора
(кредиторів) сукупно становить не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, якщо інше не
передбачено цим Законом; рішення суду
про задоволення вимог кредитора, що
набрало законної сили; відповідна
постанова органу державної виконавчої
служби про відкриття виконавчого
провадження з виконання вимог
кредитора.

Як вбачається зі ст. 8 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2014
рік", з 1 січня 2014 року встановлена
мінімальна заробітна плата у розмірі 1
218,00 грн., а отже, станом на 12.02.2014 р. (дата
звернення ФОП ОСОБА_1 із заявою про
порушення провадження у справі про
банкрутство) сума у триста мінімальних
розмірів заробітної плати складає
365400,00 грн.

Таким чином, проаналізувавши наявні
матеріали заяви про порушення
провадження у справі про банкрутство
місцевим господарським судом
встановлено, що загальна безспірна
сума грошових зобов'язань Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 складає 157 328,20
грн., що значно менше, встановлених ст. 10
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати.

Розглянувши вищенаведені вище докази,
судова колегія погоджується з таким
висновком місцевого суду, оскільки ФОП
ОСОБА_1 не доведена належними доказами
та обставина, що сума його грошових
зобов'язань є не меншою, ніж
встановлена вимогами згаданого Закону,
так як заявником не надано
передбачених ч. 2 ст. 11 Закону про
банкрутство доказів наявності
заборгованості у сумі 426 000,00 грн., а
саме: рішення суду про задоволення
вимог кредитора, що набрало законної
сили; відповідна постанова органу
державної виконавчої служби про
відкриття виконавчого провадження з
виконання вимог кредитора, а отже,
підприємцем не доведена безспірність
грошових вимог в сумі 426 000,00 грн.

Відтак, оскільки заявником не доведено,
що безспірні вимоги кредиторів до
боржника сукупно становлять не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, які не були
задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановленого для їх
погашення строку, тому підстави для
порушення судом справи про банкрутство
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
господарський суд не пізніше п'яти днів
з дня надходження до господарського
суду заяви про порушення справи про
банкрутство повертає її та додані до
неї документи без розгляду, якщо
заявник-кредитор не подав доказів
неспроможності боржника виконати свої
грошові зобов'язання перед кредиторами
в розмірі, визначеному частиною
третьою статті 10 цього Закону, протягом
трьох місяців після відкриття
виконавчого провадження, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Таким чином, господарським судом
першої інстанції обґрунтовано
повернуто заяву ФОП ОСОБА_1 про
порушення справи про банкрутство
даної фізичної особи-підприємця без
розгляду, на підставі ч. 1 ст. 15 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", отже,
підставі для скасування чи зміни
оскарженої ухвали від 17.02.2014 р. -
відсутні.

Доводи скаржника щодо встановлення ст.
90 Закону про банкрутство спрощеного
порядку провадження у справі про
банкрутство не приймаються судовою
колегією до уваги, оскільки з аналізу
наведених вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не випливає, що положення вказаної
статті передбачають виняток із
загального правила, встановленого
ст.ст. 10, 11 Закону про банкрутство щодо
порушення господарським судом справи
про банкрутство, якщо безспірні вимоги
кредитора (кредиторів) до боржника
сукупно становлять не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати.

Зважаючи на вищевикладене, судова
колегія залишає апеляційну скаргу ФОП
ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу
господарського суду Одеської області
від 17.02.2014 р. за № 916/498/14 - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Одеський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 17.02.2014 р. про
повернення заяви про порушення справи
про банкрутство залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 14.03.2014
р.

Головуючий суддя
І.Г. Філінюк

Суддя
Л.В. Лавриненко

Суддя
В.Т. Пироговський