ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Справа № 915/187/14

м. Миколаїв

за позовом: Державного підприємства
«Дослідне господарство «Еліта»
Державної установи «Миколаївська
державна сільськогосподарська
дослідна станція Інституту
зрошуваного землеробства Національної
академії аграрних наук України (вул.
Центральна, 25, с. Полігон, Жовтневий
район, Миколаївська область, 57217), код
30766346

до відповідача: Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Зорі над Бугом» Миколаївського
інституту Агропромислового
виробництва Національної академії
аграрних наук України» (с. Яструбинове,
Вознесенський район, Миколаївська
область, 56564), код 34792373

про: стягнення 19772 грн. 84 коп

суддя В.Д. Фролов

за участю представників сторін

від позивача: Колесніченко А.Л.,
довіреність від 05.09.2013 р.

від відповідача: представник не
з'явився

Державне підприємство «Дослідне
господарство «Еліта» Державної
установи «Миколаївська державна
сільськогосподарська дослідна станція
Інституту зрошуваного землеробства
Національної академії аграрних наук
України (далі-Позивач) звернулося до
господарського суду з позовною заявою
до Державного підприємства «Дослідне
господарство «Зорі над Бугом»
Миколаївського інституту
Агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України» (далі-Відповідач) про
стягнення з останнього грошових коштів
в загальній сумі 19772 грн. 84 коп., з яких:
19200 грн. - основний борг; 572 грн. 84
коп.-3% річних, посилаючись на неналежне
виконання Відповідачем своїх грошових
зобов'язань щодо своєчасної та повної
оплати поставленого товару.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав викладених в
позовній заяві.

Відповідач повідомлений належним
чином про час та місце розгляду справи,
в судове засідання не з'явився. Відзив
на позовну заяву до суду не надав, позов
не оспорив.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про вчинення усіх необхідних
дій щодо повідомлення Відповідача про
розгляд справи та про достатність у
матеріалах справи документальних
доказів для вирішення спору по суті за
відсутності повноважного представника
відповідача.

Вислухавши думку представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та оцінивши всі подані у справу докази,
суд встановив:

30 серпня 2011 року Позивач поставив, а
Відповідач прийняв 60 центнерів озимого
ячменю «Восход еліта», на загальну суму
19200 грн. Даний факт підтверджується
наявною в матеріалах справи видатковою
накладною №523 від 30.08.2011 року, та
довіреністю від 30.08.2011 № 75 виданою ДП
«Зорі над Бугом» на ім'я ОСОБА_2

Проте, Відповідачем не сплаченні
грошові кошти у сумі 19200 грн. за
поставлений товар.

Таким чином, сума заборгованості
Відповідача перед Позивачем становить
19200 грн. 00 коп.

Позивач 07.02.2013 р. звернувся до
Відповідача з претензією щодо не
виконання ним обов'язку по оплаті
отриманого товару, в сумі 19200 грн., та
просив останнього у семиденний строк
від дня отримання претензії виконати
свій обов'язок по оплаті поставленого
товару.

Дана претензія отримана Відповідачем
11.02.2013 року, що підтверджується наявним
в матеріалах справи поштовим
повідомленням.

09 квітня 2013 року на адресу Позивача
надійшла відповідь на претензію від
02.04.2013 р. вих. № 48. В претензії
Відповідач зазначив, що він не
заперечує проти наявності
заборгованості за отримане насіння в
сумі 19200 грн., проте сплатити грошові
кошти у нього не має можливості, у
зв'язку з відсутністю коштів.

На даний час Відповідачем грошові
кошти за поставлений товар Позивачу не
сплачені.

Частиною 1 ст. 181 ГК України,
передбачено, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до
форми та порядку укладення даного виду
договорів.

Згідно ч.1,2 ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, кожна сторона
повинна вжити всіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони.

Враховуючи вищезазначене, вимоги
Позивача щодо стягнення з Відповідача
боргу у сумі 19200 грн. 00 коп. є
обґрунтованими, матеріалами справи
підтвердженими, Відповідачем не
заперечені, а тому підлягають
задоволенню.

Щодо нарахування Позивачем 3% річних у
сумі 572 грн. 84 коп., то суд вважає
необхідним зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Позивачем зазначено, що зобов'язання
мало бути виконане до 18.01.2013 р. Проте, як
вбачається з матеріалів справи, а саме
з поштового повідомлення про вручення
Відповідачу претензії про сплату
боргу, претензія вручена останньому
11.02.2013 р. Крім того, в претензії
зазначено, що Відповідач повинен був
погасити борг у семиденний строк, тобто
до 18.02.2013 р. Отже, прострочення
Відповідачем грошового зобов'язання
вважається з 18.02.2013 р.

Господарський суд, перевіривши наданий
Позивачем розрахунок, вважає, що позов
підлягає задоволенню частково,
оскільки Позивачем помилково
визначено початкову дату нарахування 3%
річних. А саме 18.01.2013 р, замість 18.02.2013 р.,
а тому сума 3% річних, яка підлягає
стягненню з Відповідача становить 527
грн. 08 коп.

Статтею 49 ГПК України передбачено
покладання судових витрат, зокрема
витрат на оплату судового збору, у разі
задоволення позову на відповідача
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст. 43, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України,

суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Дослідне господарство «Зорі над
Бугом» Миколаївського інституту
Агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України» (с. Яструбинове, Вознесенський
район, Миколаївська область, 56564, код
34792373) на користь Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Еліта» Державної установи
«Миколаївська державна
сільськогосподарська дослідна станція
Інституту зрошуваного землеробства
Національної академії аграрних наук
України (вул. Центральна, 25, с. Полігон,
Жовтневий район, Миколаївська область,
57217, код 30766346) основний борг в розмір 19200
(дев'ятнадцять тисяч двісті) грн., 3 %
річних в розмірі 527 (п'ятсот двадцять
сім) грн. 08 коп., а також судовий в
розмірі 1822 (одна тисяча вісімсот
двадцять дві) грн. 80 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Суддя
В.Д.
Фролов