ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.02.2014
Справа № 908/586/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Мірошниченко М.В., розглянувши
позовну заяву Приазовської селищної
ради Приазовського району Запорізької
області (72401, смт. Приазовське
Приазовського району Запорізької
області, вул. Леніна, 5)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про витребування майна з чужого
незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014 р. в господарський суд
Запорізької області надійшла позовна
заява Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області про витребування з чужого
незаконного володіння у ФОП ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,128 га, яка
розташована на території с.
Приазовське, вул. Горького,
Приазовської селищної ради.

Розглянувши позовну заяву та додані до
неї матеріали, суд вважає, що вона
підлягає поверненню заявникові на
підставі пунктів 1, 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, враховуючи наступне.

Відповідно до положень статей 54 та 57
ГПК України позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором чи його
заступником, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

До позовної заяви, підписаної
представником позивача, додається
довіреність чи інший документ, що
підтверджує повноваження представника
позивача (ч. 3 ст. 57 ГПК України).

Згідно з приписами ч.ч. 1-3 ст. 28 ГПК
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

За приписами ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України „Вимоги до
оформлення документів" ДСТУ 4163-2003 р.,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. № 55, відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів „Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії.

В даному випадку позовна заява
Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області підписана представником
Приазовської селищної ради ОСОБА_2
Проте, належним чином засвідченої
копії довіреності, на підтвердження
повноважень ОСОБА_2 до матеріалів
позовної заяви не надано. До позовної
заяви додана незасвідчена світлокопія
довіреності № 127 від 23.01.2014 р. на ОСОБА_2,
яка з урахуванням вищевказаних
положень законодавства не може
розглядатись як належний доказ в
підтвердження повноважень особи, яка
підписала позов.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено
вимоги щодо форми і змісту позовної
заяви та комплектності документів, які
повинні додаватися до неї. Зокрема,
пунктами 2 та 3 ч. 1 статті 57 ГПК України
передбачено, що до позовної заяви, що
подається до господарського суду,
мають бути додані документи, які
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі, а також
документи які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до статті 44 ГПК України
судові витрати складаються з
судового збору, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

В даному випадку, розмір судового збору
визначено Законом України «Про судовий
збір». Так, пунктом 1 статті 4 вказаного
Закону встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

За змістом п. 2.2.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України « № 7
від 21.02.2013 р. судовий збір з позовної
заяви про визнання права власності на
майно, витребування або повернення
майна (в тому числі в зв'язку з вимогами,
заснованими на приписах частини п'ятої
статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу
України тощо) визначаються з
урахуванням вартості спірного майна,
тобто як зі спору майнового характеру.

Згідно із пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» за подання
до господарського суду позовної заяви
майнового характеру, ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Станом на 01.01.2014 р. розмір мінімальної
заробітної плати складає - 1218,00грн.

Таким чином, станом на 27.02.2014 р.
мінімальний розмір судового збору за
позовом майнового характеру становить
1827,00 грн.

Як свідчать матеріали позовної заяви,
Приазовською селищною радою
Приазовського району Запорізької
області заявлено позовну вимогу
майнового характеру (витребування з
чужого незаконного володіння у ФОП
ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,128 га,
яка розташована на території с.
Приазовське, вул. Горького,
Приазовської селищної ради).

В позовній заяві ціна позову не
вказана. До позовної зави не додано
жодного належного і допустимого доказу
у підтвердження факту дійсної (на
момент звернення із позовом) вартості
майна, про витребування якого заявлено
позов.

Вказані обставини свідчать про
неможливість визначення розміру
належного до сплати судового збору.

При цьому, в якості доказу сплати
судового збору позивачем надано
оригінал квитанції № к2/К/94 від 20.02.2014 р.
на суму 728,00 грн.

Вищенаведене свідчить, що позивачем не
надано належних доказів сплати
судового збору у встановленому порядку
та розмірі.

Крім того, статтею 57 ГПК України
встановлено перелік документів, що
додаються до позовної заяви, зокрема
докази відправлення відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів (п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК).

Частиною 1 статті 56 ГПК України
визначено, що позивач, прокурор чи його
заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, слід відзначити, що в процесі
підготовки та оформлення документів
необхідно дотримуватись правил, які
забезпечують їх юридичну силу.

Так, документ має юридичну силу за
наявності обов'язкових для цього виду
документа реквізитів. Зокрема,
документи оформляються на бланках,
мають встановлений комплекс
реквізитів і відповідний порядок їх
розташування, установлений
Національним стандартом України.

Відповідно до п. 4.4 Національного
стандарту України „Вимоги до
оформлення документів" ДСТУ 4163-2003 р.,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. № 55, документи, що їх складають в
організації, повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
організації, назва виду документа,
дата, реєстраційний індекс документа,
заголовок до тексту документа, текст
документа, підпис.

Дата документа - це дата його
підписання, затвердження, прийняття,
зареєстрування, яку оформлюють
цифровим способом. Реєстраційний
індекс документа складають з його
порядкового номера, який можна
доповнювати за рішенням організації
індексом справи за номенклатурою
справ, інформацією про кореспондента,
виконавця тощо (пункти 5.11 та 5.12
Національного стандарту України).

Приазовська селищна рада
Приазовського району Запорізької
області звернулася в господарський суд
Запорізької області із позовною
заявою, яка датована 27.02.2014 року.

До позовних матеріалів в якості доказу
направлення копії позовної заяви
відповідачу надані оригінали
фіскального чеку від 20.02.2014 р. та Опис
вкладення у цінний лист від 20.02.2014 р.
Тобто, докази направлення відповідачу
копії позовної заяви оформлені раніше,
ніж складено саму позовну заяву, що є
процесуально неможливим.

До того ж, надані суду оригінали
поштової квитанції та Опису вкладення
у цінний лист свідчать про факт
направлення відповідачу копії
позовної заяви (без зазначення її
вихідного номеру та дати) та ряду
документів.

Доказів направлення відповідачу саме
позовної заяви за вих. від 27.02.2014 р. -
суду не було надано.

Таким чином, господарський суд
позбавлений можливості
пересвідчитись, що відповідачу
направлено саме копію позовної заяви
за вих. від 27.02.2014 р.

З урахуванням вищенаведеного, ані
фіскальний чек від 20.02.2014 р., ані Опис
вкладення у цінний лист від 20.02.2014 р. не
можуть розглядатись як належний доказ
надсилання копії позовної заяви (вих.
від 27.02.2014 р.) та доданих до неї
документів відповідачу.

Інших доказів відправлення
відповідачеві копії позовної заяви та
доданих до неї документів позивачем не
додано.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суд України від 26.12.2011р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

Згідно із пунктами 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано; не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі та не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку щодо необхідності повернення
позовної заяви Приазовської селищної
ради Приазовського району Запорізької
області про витребування з чужого
незаконного володіння у ФОП ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,128 га, яка
розташована на території с.
Приазовське, вул. Горького,
Приазовської селищної ради, без
розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63
ГПК України повернення позовної заяви
не перешкоджає повторному звертанню з
нею до господарського суду у
загальному порядку після усунення
допущених порушень.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57, п.п. 1,4, 6 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї
документи повернути Приазовській
селищній раді Приазовського району
Запорізької області, смт. Приазовське
Приазовського району Запорізької
області без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 57
аркушах, в т.ч. оригінали: квитанція №
к2/К/94 від 20.02.2014 р. про сплату 728,00
грн. судового збору, фіскальний чек від
20.02.2014 р., Опис вкладення у цінний лист
від 20.02.2014 р.

Суддя
М.В. Мірошниченко