КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. Справа№ 910/12710/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Кондес Л.О.

Ропій Л.М.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача не з'явився;

від відповідача ОСОБА_2 дов. від 29.08.2013
№б/н,

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста
Києва від 29.11.2013 (дата підписання -
01.12.2013)

у справі №910/12710/13 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"ПриватБанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 33529,37 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.11.2013 позов Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "ПриватБанк" (далі - позивач) до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі
- відповідач) про стягнення 33529,37 грн
задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 32669,85 грн заборгованості за
кредитом, 653,39 грн заборгованості за
процентами, 206,13 грн пені та 1720,50 грн
судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 29.11.2013 скасувати, постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог. Апеляційна скарга
мотивована тим, що заява про відкриття
відповідачем рахунку не є кредитним
договором; позивачем не надано доказів
приєднання відповідача до Умов
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів; позивачем не доведено
надання відповідачу 42000,00 грн кредиту.
Крім того, на думку відповідача,
позивач не довів наявність
заборгованості по кредиту.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 17.01.2014 для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Кондес Л.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.01.2014
відновлено строк на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
розгляду та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи призначено
на 12.02.2014. Дану ухвалу надіслано
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 №28. Доказами
належного повідомлення сторін про час
і місце розгляду справи є повідомлення
про вручення поштового відправлення
(ухвали від 17.01.2014) позивачу - 21.01.2014 та
відповідачу - 20.01.2014, долучені до
матеріалів справи.

У судове засідання 12.02.2014 представники
сторін не з'явились, про причини неявки
суд не повідомили. Колегією суддів
відкладено розгляд апеляційної скарги
на 17.03.2014.

17.03.2014 у судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, рішення Господарського
суду міста Києва від 29.11.2013 скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про час та місце
проведення судового засідання з
розгляду апеляційної скарги
відповідача, а матеріали справи
дозволяють розглянути апеляційну
скаргу без участі позивача, з метою
дотримання ст.102 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), на думку колегії суддів,
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представника відповідача
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У статті 193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) зазначено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог закону, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ч.2 ст.639 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) якщо
сторони домовились укласти договір у
певній формі, він вважається укладеним
з моменту надання йому цієї форми,
навіть якщо законом ця форма для даного
виду договорів не вимагалась.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.03.2011 фізична особа-підприємець ОСОБА_3
подав до банку заяву про відкриття
поточного рахунку НОМЕР_1 та карткового
рахунку (вид поточного рахунку) НОМЕР_2,
в якій зазначено, що підписавши заяву,
клієнт погоджується з Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
у т.ч. з Умовами та Правилами
обслуговування за розрахунковими
картками, тарифами банку, які разом із
заявою та карткою зі зразками підписів
і відбитка печатки складають договір
банківського обслуговування.
Підписуючи заяву, клієнт приєднується
і зобов'язується виконувати умови,
викладені в Умовах та Правилах надання
банківських послуг, тарифах ПАТ КБ
"ПриватБанк" - договорі банківського
обслуговування в цілому.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.
Банк зобов'язаний укласти договір
банківського рахунка з клієнтом, який
звернувся з пропозицією відкрити
рахунок на оголошених банком умовах, що
відповідають закону та банківським
правилам (ч.ч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України).

У частині 1 ст. 1069 ЦК України зазначено,
якщо відповідно до договору
банківського рахунка банк здійснює
платежі з рахунка клієнта, незважаючи
на відсутність на ньому грошових
коштів (кредитування рахунка), банк
вважається таким, що надав клієнтові
кредит на відповідну суму від дня
здійснення цього платежу.

У пункті 3.18.6.1 Умов та Правил надання
банківських послуг зазначено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється з моменту подачі клієнтом
до банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнтбанк/інтернет клієнтбанк, або у
формі обміну паперовою або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі) з моменту надання клієнтом
розрахункових документів на
використання коштів у рамках
кредитного ліміту в межах зазначених у
них сум, і діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язання сторонами.

Отже, між сторонами укладено договір
банківського обслуговування
(банківського рахунка) у письмовій
формі шляхом підписання заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
зі зразками підписів і відбитками
печатки від 25.03.2011, що тягне за собою
погодження клієнта з Умовами та
Правилами обслуговування за
розрахунковими картками й тарифами
банку.

На підставі вказаного договору
відповідачу на поточний рахунок НОМЕР_1
в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнтбанк/інтернет, sms-повідомлення)
був встановлений кредитний ліміт в
сумі 42000,00 грн, про що свідчить довідка
про розміри встановлених кредитних
лімітів даних клієнту ОСОБА_3

Пунктами 3.18.1.1, 3.18.1.3 Умов та Правил
надання банківських послуг сторони
передбачили, що кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів
відповідача, в межах кредитного ліміту.
Кредит надається в обмін на
зобов'язання відповідача щодо його
повернення, сплаті відсотків та
винагороди.

Проведення платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту
проводиться бантом протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до Умов та Правил
надання банківських послуг (п.3.18.1.8
Умов та Правил надання банківських
послуг).

Відповідно до розділу 3.18.4 Умов та
Правил надання банківських послуг за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуления дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця, розрахунок процентів
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі 0% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню,

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48%
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і Правилами надання
банківських послуг, клієнт сплачує
банку пеню у розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня наступного за датою
порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4 Умов та Правил
надання банківських послуг банк має
право при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами та Правилами
надання банківських послуг змінити
умови кредитування - вимагати від
клієнта дострокового повернення
кредиту, сплати відсотків за його
користування, виконання інших
зобов'язань за кредитом в повному
обсязі.

В порушення договору від 25.03.2011 та Умов
та Правил надання банківських послуг,
відповідач частково погасив суму
кредиту та не повернув позивачу
кредитні кошти в сумі 32669,85 грн, а також
не сплатив проценти за користування
кредитними коштами в сумі 653,39 грн.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) та сплатити відсотки за
користування коштами у строк та в
порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене вище, враховуючи,
що відповідач не повернув суму
наданого кредиту, проценти за
користування ним не сплачує, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що вимоги позивача
про стягнення з відповідача 32669,85 грн
заборгованості за кредитом та 653,39 грн
процентів за користування кредитними
коштами підлягають задоволенню.

Позивач також нараховує та просить
стягнути з відповідача 206,13 грн пені.

Пунктом 3.18.5.1 Умов та Правил надання
банківських послуг встановлено, що при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3 Умов та
Правил надання банківських послуг,
термінів повернення кредиту,
передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4,
винагороди, передбаченої п.п.3.18.2.2.5,
3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт сплачує банку за
кожен випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення
платежу. А у випадку реалізації банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту клієнт сплачує
банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3 від суми заборгованості за кожен
день прострочення.

Оскільки відповідач прострочив
виконання зобов'язання по поверненню
кредиту та сплати відсотків за
користування ним, то у відповідача
виникла договірна відповідальність у
вигляді сплати пені.

Перевіривши розрахунок, наданий
позивачем, суд першої інстанції
задовольнив позовну вимогу про
стягнення 206,13 грн пені, з чим
погоджується суд апеляційної
інстанції.

Доводи апеляційної скарги не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки підписання заяви
відповідачем є погодженням з Умовами
та Правилами надання банківських
послуг, тарифами банку, що разом
складають договір банківського
обслуговування. Крім того, підписуючи
заяву, клієнт приєднується і
зобов'язується виконувати Умови та
Правила надання банківських послуг.
Докази надання кредитного ліміту та
існування заборгованості наявні в
матеріалах справи.

Натомість відповідачем не надано
жодних доказів погашення кредиту, які б
спростовували позовні вимоги та
підтвердили доводи апеляційної скарги.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 29.11.2013 у даній
справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 29.11.2013 у справі
№910/12710/13 - без змін.

2. Матеріали справи №910/12710/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.О. Кондес

Л.М. Ропій