ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

04.03.2014р.
Справа № 917/209/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техрезерв", вул.
Фрунзе,146 А, м. Полтава, Полтавська
область, 36000

про стягнення 24 004,25 грн. (згідно заяви
про уточнення позовних від 04.03.2014р. вх.
канцелярії суду №2692)

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання
Жадан Т.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Ольховик Р.В. директор

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості по
орендній платі в розмірі 24 004,25 грн.
(згідно заяви про уточнення позовних
від 04.03.2014р. вх. канцелярії суду №2692).

03.03.2014 року за вх. канцелярії суду №2622
від ТОВ "Техрезерв" надійшов відзив на
позовну заяву, в якому відповідач суму
основного боргу в розмірі 24004,25 грн.
визнає та надав суду свій розрахунок
пені, 3% річних з врахуванням дат сплати
по рахунках. Суд поданий відзив
прийняв та залучив до матеріалів
справи.

04.03.2014 року за вх. канцелярії суду №2692
позивач подав до суду заяву про
уточнення позовних вимог в якій від
стягнення пені та 3% річних
відмовляється та просить суд стягнути
з ТОВ "Техрезерв" суму боргу по
орендній платі в розмірі 24004,25 грн. а
також витрати на сплату судового збору.
Суд подану заяву прийняв, задовольнив
та залучив до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, а також
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

Між фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1.) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Техрезерв» (ТОВ «Техрезерв») 01 травня
2013 року було укладено договір оренди
нежитлових приміщень (далі -Договір)

За умовами договору орендодавець (ФОП
ОСОБА_1.) передав в оренду Орендарю (ТОВ
«Техрезерв») нежитлове приміщення
загальною площею 54,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 4.1 Договору, встановлено, що
строк оренди приміщення 14 місяців з
моменту прийняття приміщення згідно
акту приймання-передавання.

Розмір орендної плати визначений
пунктом 5.1 Договору та становить 3 000,00
грн. за 1 місяць.

Відповідно до п. 5.1 договору оренди
плата включає всі податки, збори та
інші обов'язкові платежі, передбачені
чинним законодавством України,
експлуатаційні витрати по утриманню
приміщень, а також комунальні послуги,
за винятком електроенергії та
водопостачання.

Орендна плата повинна бути виплачена
орендатором в строк не пізніше 25
(двадцять п'ятого) числа поточного
місяця (п.5.2 Договору).

01 квітня 2013 року сторонами Договору
був складений та підписаний Акт
прийому-передачі нежитлових приміщень,
що розташовані за адресою АДРЕСА_1 та
належить ФОП ОСОБА_1 на правах
власності.

Між ФОП ОСОБА_1 та представником ТОВ
«Техрезерв» в особі головного
бухгалтера було складено Акт звірки у
відповідності до якого за період з
01.01.2013р. по 01.01.2014р. заборгованість
відповідача по орендній платі
вищезазначеного приміщення становить
27 735,75 грн.

Отже, в порушення умов договору
відповідач з травня 2013 року
систематично порушував договірні
зобов'язання щодо сплати орендних
платежів.

Так, сума заборгованості відповідача
по орендній платі станом на 01 лютого 2014
року складає 24004,25 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
проти заборгованості по орендній
платі в розмірі 24004,25 грн. не заперечує.

Відповідно до статті 759 ЦК України
за договором найму (оренди)
наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Частина 1 статті 760 ЦК України, що
предметом договору найму може бути
річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ).

Згідно зі ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.
Договором або законом може бути
встановлено періодичний перегляд,
зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Статтями 509,510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до статей 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом. Відповідно до статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ч.І ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Позивач 04.03.2014 року подав до суду заяву
(за вх. канцелярії суду №2692) про
уточнення позовних вимог в якій від
стягнення пені та 3% річних
відмовляється та просить суд стягнути
з ТОВ "Техрезерв" суму боргу по
орендній платі в розмірі 24004,25 грн. а
також витрати на сплату судового збору.
Суд подану заяву прийняв та
задовольнив.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Техрезерв" (36008, м.Полтава, вул.Фрунзе,
146А, р/р 086 в АТ "Укрсоцбанк", 8) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36029,
карт/рахунок НОМЕР_2 в ПРУ КБ
"Приватбанк", МФО 331401, ІПН НОМЕР_1)
заборгованість за Договором оренди від
01.05.2013р. в розмірі 24004,25 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 11.03.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.