ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.03.14 № 910/4049/14. Суддя Привалов А.І.,
розглянувши

позовну заяву товариства з обмеженою
відповідальністю "Ас-Транс Брок"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Алекс Дженерал
Сервіс"

про стягнення 46 159,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ас-Транс-Брок"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Алекс
Дженерал Сервіс" про стягнення 46159,00
грн.

Розглянувши подану позовну заяву,
господарський суд встановив, що вона не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, та підлягає поверненню без
розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України,
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо
позовну заяву підписано особою, яка не
має права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з позовної заяви остання
містить підпис особи, прізвище якої не
вказано, що позбавляє суд можливості
встановити приналежність даного
підпису директору товариства.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України, до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Одночасно, згідно із ст.ст.1, 2 Закону
України "Про судовий збір", судовий збір
- це збір, що справляється на всій
території України за подання заяв,
скарг до суду, а також за видачу судами
документів і включається до складу
судових витрат. Платниками судового
збору є громадяни України, іноземці,
особи без громадянства, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні) та фізичні
особи - підприємці, які звертаються до
суду.

Статтею 4 вказаного Закону України
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
станом на 01.01.2014р. мінімальна заробітна
плата встановлена у розмірі 1218 гривень.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", за подання
до господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Отже, з урахуванням викладеного, сума
судового збору за подання позовної
заяви повинна бути сплачена позивачем
у розмірі 1827,00 грн.

Проте, на підтвердження сплати
судового збору у встановленому порядку
та розмірі позивачем до позовної заяви
додано платіжне доручення № 224 від
06.03.2014р., з якого вбачається сплата
останнім судового збору у розмірі 923,18
грн. Тобто позивачем сплачено 2
відсотки ціни позову, що не відповідає
пп. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий
збір", яким встановлена мінімальна сума
судового збору, яка сплачується за
розгляду позовної заяви майнового
характеру, яка подається до
господарського суду.

Таким чином, позивачем сплачено
судовий збір у розмірі меншому ніж
встановлено положеннями Закону
України "Про судовий збір". Недоплата
судового збору становить 903,82 грн.

Крім того, відповідно до п. 3.1
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої Постановою
Правління Національного банку України
№ 22 від 21.01.2004 р., платіжне доручення
оформляється платником за формою,
наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
який обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Як вбачається з платіжного доручення №
224 від 06.03.2014р., доданого до позової
заяви в якості доказу сплати судового
збору, останнє оформлено з порушенням
вищевказаних вимог.

Отже, відповідно до пункту 4 частини 1
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Також, приписами ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Відповідно до ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України, до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

В силу Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009р., розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009р. № 270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення.

Таким чином, належним доказом
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладень в поштовий
конверт та документ, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Проте, додані до позовної заяви
ксерокопії фіскального чеку та опису
вкладення не є належними доказами в
розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст.65 Господарського
процесуального кодексу України надає
можливість судді витребувати від
сторін лише ті документи, які можуть
бути необхідні саме для вирішення
спору.

Документи, що підтверджують надсилання
відповідачу копії позовної заяви з
усіма додатками безпосередньо не
пов'язані з розглядом спору та
забезпеченням його правильного і
своєчасного вирішення.

Як зазначено у ст. 38 Господарського
процесуального кодексу України, суд
обмежений у праві самостійного
витребування доказів. Тому, суд у разі
порушення позивачем ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України не має права скористатися
приписами ст.ст. 38, 65 Господарського
процесуального кодексу України, а
навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги
ст. 63 зазначеного Кодексу України.

Відповідно до п. 3.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статті 56 та пунктів 2 і 3 частини першої
статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

Враховуючи наведене, в суду наявні
підстави для повернення поданого
позову на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України,
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

За таких обставини, позовна заява не
може бути прийнята до розгляду
Господарським судом міста Києва та
підлягає поверненню заявнику без
розгляду.

Керуючись п.п. 1, 4, 6 ч.1 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою
відповідальністю "Ас-Транс-Брок" разом
з доданими до неї матеріалами, всього
на 24 аркушах (в т.ч. оригінал платіжного
доручення № 224 від 06.03.2014р.) повернути
заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Суддя
А.І.Привалов