ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
Справа № 915/2307/13

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "АД ШИНА"

02660, м. Київ, вул.
Закревського, 16

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Єдине Транспортне
Агентство - 1 "

54031, м. Миколаїв, вул.
Кірова, 238, офіс 428

Про: стягнення заборгованості в сумі 80
903,21 грн.

Суддя О.Г. Смородінова

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 23.12.2013 р. звернувся до
господарського суду з позовом стягнути
з відповідача 74 423,27 грн. - боргу, 5957,94
грн. - пені, 522,00 грн. - інфляційних.

Позовні вимоги ґрунтуються на
підставі договору довгострокового
постачання № 1330 від 05.07.12р.; накладних №
ABSI003504 від 06.07.12р на 28 973,40 грн., № ABSI003508
від 06.07.12р на 83 579,75 грн., № ABSI003577 від
10.07.12р на 7 336,44 грн., № ABSI004930 від 10.09.12р
на 3 387,00 грн., № ABSI006838 від 21.11.12р на 3 620,04
грн. (в кількості 5 штук);
рахунків-фактур № SKVZ від 05.07.12 на
28 973,40 грн., № SKVZ від 05.07.12 на 83 579,75
грн., № SKVZ від 10.07.12 на 7 336,44 грн., №
SKVZ від 10.09.12 на 3 387,00 грн., № SKVZ
від 21.11.12 на 3 620,04 грн. (в кількості
5 штук); банківських виписок; листів -
вимог до відповідача; норм ст.ст. 174, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
625,626,530 Цивільного кодексу України та
мотивовані тим, що в період з 06.07.12 р. по
15.04.13 р. позивач поставив відповідачу
товарів на загальну суму 189 705,70 грн., в
період з 27.09.12 р. по 15.04.13 р. відповідачем
було частково погашено заборгованість
в сумі 115 282,70 грн., станом на день
подання позову відповіді відповідача
на претензії чи підписаного акту
звірки позивач не отримав.

Позивач свого представника в судове
засідання 11.03.14р. з невідомих причин не
направив, хоча про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Відповідач вимоги ухвал суду не
виконав, відзив по суті позову не надав,
в судове засідання жодного разу не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про свідчать як відмітки
канцелярії на зворотніх сторонах
судових ухвал так і поштові
повідомлення.

Отже, справу розглянуто на
підставі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, за
наявними в ній матеріалами.

11.03.14р. суд за наслідками розгляду
справи, на підставі ст.85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами
справи, господарський суд, -

встановив:

05 липня 2012 року між сторонами був
укладений договір довгострокового
постачання № 1330 згідно з предметом
якого позивач, як постачальник,
зобов'язався поставляти покупцю товар
який остаточно погоджується в
накладних, а також виконували
шиномонтажні послуги, а відповідач, як
покупець, взяв на себе зобов'язання
приймати товар та оплачувати його на
встановлених договором умовах.

За умовами розділу 4 договору покупець
зобов'язався провести повний
розрахунок за отриману на накладній
партію товару в термін 30 днів від дати
зазначеної у видатковій накладній.

Сторони дійшли згоди, що накладні за
якими поставляється товар за цим
договором, а також додаткові угоди та
інші двосторонні документи до
договору, що підписані уповноваженими
представниками сторін, вважаються
невід'ємною частиною цього договору
(п.11.1 договору).

За умовами розділу 2 договору строк дії
договору сторони встановили до 31
грудня поточного року з подальшим
правом його пролонгації.

Спірні відносини, які виникли між
сторонами, регулюються положеннями
цивільного законодавства про поставку.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договору № 1330 позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 126 896,63 грн. за наступними
накладними оформленими обома
сторонами:

№ ABSI003504 від 06.07.12р на 28 973,40 грн.

№ ABSI003508 від 06.07.12р на 83 579,75 грн.

№ ABSI003577 від 10.07.12р на 7 336,44 грн.

№ ABSI004930 від 10.09.12р на 3 387,00 грн.

№ ABSI006838 від 21.11.12р на 3 620,04 грн.

Передувало оформленню зазначених
накладних - надання позивачем
відповідачу, як підтвердження
здійсненого замовлення (розділ 3
договору), рахунків на оплату товару:

№ SKVZ від 05.07.12 на 28 973,40 грн.

№ SKVZ від 05.07.12 на 83 579,75 грн.

№ SKVZ від 10.07.12 на 7 336,44 грн.

№ SKVZ від 10.09.12 на 3 387,00 грн.

№ SKVZ від 21.11.12 на 3 620,04 грн.

Як стверджує позивач в наведеному
розрахунку основного боргу, відповідач
розрахувався з позивачем за прийнятий
товар частково в розмірі 52 473,36 грн., в
підтвердження суду надав надав копії
банківських виписок.

Предметом даного спору виступає вимога
позивача про стягнення грошового боргу
за договором довгострокового
постачання № 130 від 05.07.12 р. в розмірі 74
423,27 грн.

За правилами частини 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару.

Як вбачається з наданих суду доказів,
відповідач в строки погоджені
сторонами в пункті 4.2 даного договору,
повну оплату товару, переданого йому
продавцем за вищенаведеними
накладними, не здійснив.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до змісту абз. 1 ст. 32, ст. 34
абз. 1 ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Письмовими доказами
є документи i матеріали, які містять
дані про обставини, що мають значення
для правильного вирішення спору.

Відповідач не надав суду доказів
належного виконання взятих на себе
зобов'язань щодо проведення повної
оплати за поставлений товар в
обумовлені строки. Наведені позивачем
розрахунки та доводи відповідач також
не спростував.

Таким чином, борг відповідача перед
позивачем за договором № 1330 від 05.07.12 р.
дійсно складає в сумі 74 423,27 грн.
(126896,63-52473,36).

Пунктом 8.3 договору сторони встановили,
що при простроченні оплати товару
покупець зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за кожен календарний день періоду
прострочення платежу, а також пеню,
нараховану на суму заборгованості за
кожен календарний день періоду
прострочення платежу у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку, що діяла в період
прострочення.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Отже, на підставі вищенаведених норм та
обставин, суд перевірив нарахування
позивачем заявленних до стягнення з
боржника розміру пені, і дійшов
висновку про часткове задоволення цієї
вимоги в розмірі 5 581,47 грн. виходячи з
наступного:

видаткова накладна № ABSI003504 від 06.07.12р
на 28 973,40 грн., строк оплати 04.08.12 р.,
нарахування пені з 05.08.12 р. по 05.02.13 р. на
суму 28 973,40 грн. складає в розмірі 2 174,15
грн.;

видаткова накладна № ABSI003508 від 06.07.12р
на 83 579,75 грн., строк оплати 04.08.12 р.,
нарахування пені з 05.08.12 р. по 05.02.13 р. на
суму 31103,39 грн. (часткова оплата 52 743,36
грн.) складає в розмірі 2334,21 грн.;

видаткова накладна № ABSI003577 від 10.07.12р
на 7 336,44 грн., строк оплати 08.08.12 р.,
нарахування пені з 09.08.12 р. по 09.02.13 р. на
суму 7336,44 грн. складає в розмірі 550,56
грн.;

видаткова накладна № ABSI004930 від 10.09.12р
на 3 387,00 грн., строк оплати 09.10.12 р.,
нарахування пені з 10.10.12 р. по 10.04.13 р. на
суму 3387,00 грн. складає в розмірі 253,02
грн.;

видаткова накладна № ABSI006838 від 21.11.12р
на 3 620,04 грн., строк оплати 20.12.12 р.,
нарахування пені з 21.12.12 р. 21.06.13 р. на
суму 3620,04 грн. складає 269,53 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 522,00 грн. інфляційних за
період з квітня 2012 р. по листопад 2012 р.

Відповідно до листа Верховного Суду
України від 03.04.1997 р. № 62-97р
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" при
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць. Розрахунок суми боргу з
урахуванням індексу інфляції
проводиться шляхом помноження суми
боргу на момент її виникнення на
сукупний індекс інфляції за період
прострочки виплати заборгованості.

Якщо кредитор звертається за
стягненням суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто, мала місце не
інфляція, а дефляція), а отже сума боргу
в цьому періоді зменшується.

За таких обставин, оскільки у місяцях:
квітні, червні, липні, серпні, вересні
2012 року встановлені індекси інфляції,
показник яких був менше 100 %, то в цих
місяцях мала місце дефляція в розмірі
77,77 грн.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд
відмовляє позивачу в стягненні з
відповідача втрат від інфляції.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем документальні докази,
оцінивши їх у відповідності з вимогами
ст. 43 ГПК України, проаналізувавши
норми діючого законодавства, які
регулюють спірні відносини щодо
фактичних обставин справи, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог та з
урахуванням наведеного - задоволенню
їх частково.

Отже, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82,
82-1, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Єдине
Транспортне Агентство - 1 " (54031, м.
Миколаїв, вул. Кірова, 238, офіс 428, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "АД ШИНА"
(02660, м. Київ, вул. Закревського, 16, ) - 74 423,27 грн. основного
боргу, 5581,47 грн. пені та 1701,40 грн.
судового збору.

3. В іншій частині позову
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено 17 березня 2014
року.

Суддя
О.Г.Смородінова