КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. Справа№ 5011-43/8491-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Верховця А.А.

Доманської М.Л.

за участю представників:

від ініціюючого кредитора: не
з'явився;

ліквідатор: не
з'явився;

від Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві:
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві

на ухвалу господарського суду
міста Києва від 23.01.2014

у справі № 5011-43/8491-2012 (суддя Пасько
М.В.)

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "БІ ТЕХ"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.07.2012 порушено провадження у
справі № 5011-43/8491-2012 за заявою
товариства з обмеженою
відповідальністю "БІ ТЕХ" про визнання
банкрутом.

Постановою господарського суду міста
Києва від 17.07.2012 товариство з обмеженою
відповідальністю "БІ ТЕХ" визнано
банкрутом в порядку статті 51 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", відкрито
відносно нього ліквідаційну процедуру,
призначено ліквідатора.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.01.2014 затверджено звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
станом на 23.01.2014, товариство з обмеженою
відповідальністю "БІ ТЕХ" ліквідовано,
провадження у справі припинено.

08.12.2012 до господарського суду міста
Києва надіслана заява Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі міста Києва з грошовими
вимогами до товариства з обмеженою
відповідальністю "БІ ТЕХ".

Не погоджуючись з ухвалою суду від
23.01.2014, Державна податкова інспекція у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу та повернути справу
на стадію ліквідаційної процедури

Скарга мотивована порушенням місцевим
господарським судом норм
матеріального і процесуального прав, а
саме статей 33, 34, Господарського
процесуального кодексу України, статті
6 Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Крім того, скаржник зазначає, що судом
першої інстанції належним чином не
перевірено фінансовий стан боржника,
обставини пошуку ліквідатором майна
боржника та його продажу.

Відзиви на апеляційну скаргу не
надійшли.

Учасники провадження у справі в судове
засідання не з'явилися. Враховуючи те,
що в матеріалах справи мають місце
докази належного повідомлення всіх
учасників судового справи про час та
місце проведення судового засідання,
колегія суддів вважає можливим
здійснити перегляд ухвали суду першої
інстанції в апеляційному порядку без
участі їх представників за наявними
матеріалами справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженої ухвали норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 41
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Наявні матеріали справи свідчать про
те, що ліквідатор, керуючись вимогами
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 14.05.1992р. №
2343-ХІІ (в редакції до набрання чинності
з 19.01.2013 внесених змін, далі - Закон про
банкрутство) провів ліквідаційну
процедуру, направлену на виявлення
активів боржника та формування
ліквідаційної маси.

Відповідно до статті 25 Закону про
банкрутство ліквідатор з дня свого
призначення здійснює такі
повноваження: приймає до свого
відання майно боржника, вживає заходів
по забезпеченню його збереження;
виконує функції з управління та
розпорядження майном банкрута;
здійснює інвентаризацію та оцінку
майна банкрута згідно з
законодавством; аналізує фінансове
становище банкрута; виконує
повноваження керівника (органів
управління) банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу.

Згідно статті 25 Закону про
банкрутство ліквідатор зобов'язаний
вчинити всі можливі дії щодо
з'ясування активу та пасиву боржника
шляхом запитів до відповідних органів,
у тому числі державної виконавчої
служби, банківських установ, бюро
технічної інвентаризації,
реєстраційних відділень МВС України
тощо.

Якщо за результатами ліквідаційного
балансу після задоволення вимог
кредиторів не залишилося майна,
господарський суд виносить ухвалу про
ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Із звіту ліквідатора вбачається, що у
боржника відсутні майнові активи для
погашення заборгованості перед
кредиторами.

Наявними матеріалами справи
підтвреджується, що ліквідатором
боржника проведено у встановленому
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" ліквідаційну
процедуру банкрута, подано суду звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
підприємства, які свідчать про
відсутність майна боржника, у зв'язку з
чим звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс підлягають затвердженню,
боржник - ліквідації, а провадження у
справі - припиненню.

Так, з метою виявлення майнових активів
банкрута ліквідатором були направлені
запити до відповідних уповноважених
державних установ, організацій та
підприємств.

На підставі одержаних відповідей було
підтверджено відсутність у боржника
майнових активів, які могли бути
включені до ліквідаційної маси,
відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме
майно, цінні папери, земельні ділянки.

Тобто, банкрут не в змозі задовольнити
вимоги кредиторів у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 32 Закону про
банкрутство якщо за результатами
ліквідаційного балансу не залишилося
майна, господарський суд виносить
ухвалу про ліквідацію юридичної особи -
банкрута.

Відповідно до статті 40 Закону про
банкрутство підставою для припинення
провадження у справі є затвердження
звіту ліквідатора в порядку,
передбаченому статті 32 цього Закону.

Звіт ліквідатора та поданий ним
ліквідаційний баланс є підсумковими
документами, які підтверджують належне
проведення ліквідатором всіх заходів
ліквідаційної процедури, повне вжиття
ним заходів по виявленню кредиторів та
активів боржника, за результатом
розгляду яких суд приймає рішення про
можливість відновлення
платоспроможності боржника або його
ліквідацію та припинення провадження у
справі.

Суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку щодо
необхідності затвердження звіту
ліквідатора і ліквідаційного балансу,
ліквідацію банкрута як юридичної особи
та припинення провадження у справі.

При таких обставинах, колегія суддів
доходить висновку про те, що порушення
норм матеріального і процесуального
права, які могли призвести до
скасування оскарженої ухвали
господарського суду відсутні, а мотиви
позивача з яких подано апеляційну
скаргу не можуть бути підставою для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва
від 23.01.2014 у справі № 5011-43/8491-2012 залишити
без змін, а апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - без
задоволення.

Справу № 5011-43/8491-2012 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Л.Л. Гарник

Судді
А.А. Верховець

М.Л. Доманська