РІШЕННЯ

11березня2014 року
Справа № 927/64/14

За позовом: Прилуцького
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії „Нафтогаз
України", 01001, м. Київ,

вул. Б.Хмельницького, 6

до: комунального
підприємства
„Прилукитепловодопостачання"

17500, м. Прилуки, вул. Садова,104

про: стягнення 13798600,46
грн.

Суддя С.І. Михайлюк

Представники сторін:

від позивача: Єгоров В.С.

від відповідача: Трепаченко А.М.

Прокурор: Оліфір А.В.

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 12664883,13грн. боргу за
отриманий природний газ в
січні-вересні 2013р. на підставі
договору купівлі-продажу природного
газу № 13/3140-БО-39 від 28.12.2012р., 889892,23грн.
пені, 243825,10грн. 3%річних.

Заявою від 10.02.2014р. позивач
зменшив розмір позовних вимог щодо
стягнення основного боргу до 4077217,48грн.,
пені - до 649644,45грн., 3%річних - до
226109,18грн.

Відповідач подав відзив, визнав
суму основного боргу в розмірі
4077217,48грн., заявив про неправомірне
нарахування штрафних санкцій, оскільки
акти приймання-передачі природного
газу з січня по липень 2013р. складені та
підписані 28.10.2013р. На думку відповідача
строк оплати за спожитий в ці місяці
газ настав з 29.10.2013р., строк оплати
пов'язаний зі складанням та
підписанням актів прийому-передачі, у
зв'язку з чим відсутні підстави
застосування п. 6.1. договору, яким
передбачено проведення остаточних
розрахунків до 14 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Відповідачем заявлене клопотання
про розстрочення виконання рішення
суду на шість місяців, починаючи з
березня 2014р., проти задоволення якого
заперечили прокурор та позивач.

У судовому засіданні
оголошувалася перерва.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о
в и в:

28.12.2012р. між сторонами укладений
договір № 13/3140-БО-39 на купівлю-продаж
природного газу, відповідно до якого
продавець (позивач) зобов'язався
передати у власність покупцеві
(відповідач) у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
позивачем, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити газ на умовах
договору (а.с. 29-35).

У відповідності зі ст. 193 ГК України та
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

За період січень-вересень 2013р. позивач
передав, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму
9177217,48грн., що підтверджується актами
приймання-передачі (а.с. 36-44).

Згідно з п. 3.4. договору підставою для
остаточних розрахунків є акти
підписані та скріплені печатками акти
приймання-передачі. Акти
приймання-передачі природного газу за
січень - липень 2013р. датовані 28.10.2013р.

Разом з тим, відсутність підписаного
обома сторонами акту
приймання-передачі газу не дає підстав
для твердження, про неможливість
виконання покупцем грошового
обов'язку. Так, з пункту 6.1. договору
вбачається обов'язок відповідача
здійснювати оплату за газ виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу,
остаточно розрахуватися за фактично
переданий газ до 14-го числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.
Згідно з пунктом 3.4. договору у акті
приймання-передачі газу зазначаються
(а не визначаються) фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Відповідно до пункту 3.3.
договору обсяг споживання газу
покупцем у відповідному місяці
поставки встановлюється шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу саме покупця.
Розділом 5 договору (пункти 5.2., 5.5.
викладені в редакції додаткової угоди
від 15.07.2013р.) визначена ціна газу.
Відповідно до п. 3.4. договору обов'язок
складання актів приймання-передачі
лежить на покупцеві. Спір не стосується
обсягів купівлі, вартості газу,
одержання газу не заперечується
відповідачем. Як зазначалося,
обов'язком відповідача за договором є
прийняття та оплата природного газу на
умовах договору. Тому суд дійшов
висновку, що покупець міг визначити
суму коштів, яку необхідно сплатити
продавцеві за отриманий впродовж
певного місяця газ, та не знаходить
обставин, які б заважали виконанню
грошового обов'язку покупцем стосовно
оплати за газ у строки, встановлені
пунктом 6.1. договору.

Отже покупець був зобов'язаний
сплатити продавцеві за одержаний у
звітному місяці газ до 14 числа
наступного місяця.

Відповідач допустив прострочення з
оплати. До звернення до суду ним з
порушенням строку, визначеного пунктом
6.1. договору, сплачено 3300000грн.
платіжними дорученнями від 06.11.2013р.,
13.11.2013р., 06.12.2013р., 16.12.2013р., 27.12.2013р.,
03.01.01.2014р. (а.с. 92-97). Після звернення до
суду покупцем сплачено 1800000грн.
платіжними дорученнями від 22.01.2014р.,
23.01.2014р., 28.01.2014р., 29.01.2014р., 30.01.2014р.,
03.02.2014р., 04.02.2014р. 05.02.2014р. (а.с. 84-91).

У зв'язку зі сплатою позивач зменшив
розмір позовних вимог, зокрема
стосовно суми основного боргу до
4077217,48грн. (а.с. 70-71). Цю суму визнав
відповідач (а.с. 82-83).

В подальшому покупцем сплачено 815000грн.
платіжними дорученнями від 24.02.2014р.,
26.02.2014р., 03.03.2014р., 04.03.2014р., 06.03.2014р.
(а.с.140-142, 156-157). Позивач не заперечив
одержання перерахованих коштів.
Заборгованість становить 3262217,48грн.

За таких обставин провадження у справі
щодо стягнення 815000грн. боргу підлягає
припиненню у зв'язку з відсутністю
предмету спору. З відповідача на
користь позивача слід стягнути
3262217,48грн. боргу.

За невиконання покупцем пункту 6.1.
договору останній має сплатити
продавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення (п. 7.2. договору).

Позивач нарахував до сплати
відповідачеві 649644,45грн. пені та згідно
з ст. 625 ч. 2 ЦК України 226109,18грн. 3%річних
(розрахунок а.с. 72-75).

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Відповідно до ст. 233
ГК України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій.
При цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків
іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 83 ГПК України правом
господарського суду при прийнятті
рішення є зменшення у виняткових
випадках розміру неустойки (штрафу,
пені), відстрочення або розстрочення
виконання рішення.

У матеріалах справи відсутні
документи, які б вказували на
спричинення порушенням зобов'язання
збитків іншим учасникам господарських
відносин. Згідно з поясненнями
відповідача, викладених у клопотанні
про розстрочення виконання рішення
суду (а.с. 153-155), основним джерелом
надходження до нього коштів є
комунальні платежі споживачів послуг,
які не покривають витрати підприємства
на оплату природного газу;
заборгованість бюджетних установ
станом на 05.02.2014р. становить 2273500грн.,
інших споживачів - 1355256грн., борг
населення за спожиту теплову енергію
на момент розгляду справи становить
57593000грн. Причиною несвоєчасності
розрахунків за спожитий природний газ
відповідач також називає сплату в
2013році понад заборгованість за
природний газ 2058420грн. виконавчого
збору, 351527,47грн. судового збору,
496441,35грн. пені, 337539,6грн. 3%річних, 313536грн.
інфляційних. Згідно зі звітом про
фінансові результати за 2013рік
відповідач має 7960тис. грн.. збитків (а.с.
105).

Прокурором до справи не надавалися
матеріали, які б свідчили про те, що
боржник ухилявся від виконання
грошового обов'язку за договором при
наявній можливості здійснити оплату.
Як встановлено вище, відповідач
частково здійснював розрахунок до
звернення до суду та в ході розгляду
справи.

Діяльність відповідача пов'язана з
виробництвом теплової енергії,
транспортуванням, розподілом тепла для
населення, об'єктів соціальної
інфраструктури, наданням послуг з
теплопостачання, холодного та гарячого
водопостачання, водовідведенням,
очищенням нечистот.

Відповідач зазначає, що негайне
виконання рішення суду може призвести
до повної зупинки діяльності
підприємства та його банкрутства, що у
свою чергу зумовить відключення
населення та об'єктів соціальної
інфраструктури міста від тепломережі,
зупинку очисних споруд. Згідно з листом
Прилуцького міськрайонного управління
Державної санітарно-епідеміологічної
служби України від 16.09.2013р. № 1138 (а.с. 104)
призупинення виробничої діяльності КП
«Прилукитепловодопостачання»
призведе до катастрофічних наслідків
місцевого та регіонального масштабів в
епідемічному та екологічному
відношенні.

Водночас, збиток позивача за перше
півріччя 2013р. склав 0грн., на що
вказує консолідований звіт (а.с. 128-129). У
поясненнях від 03.03.2014р. (а.с. 110-115)
позивач зазначив, що закупівля і
постачання природного газу
відбувається за цінами, що
встановлюються національною комісією,
він є гарантованим постачальником та
не може відмовитися від постачання
природного газу споживачам, а отже
законодавчо зобов'язаний надавати
споживачам природний газ, незалежно
від свого фінансового становища,
наявності чи відсутності
заборгованості контрагентів.
Наслідком несвоєчасності розрахунків
за поставлений природний газ є
заборгованість перед газодобувними
підприємствами відповідно до
договорів, які передбачають жорсткі
санкції за прострочення оплат, тяжкий
фінансовий стан підприємства. Позивач
також вказує, що через недоотримання
та несвоєчасне проведення розрахунків
за спожитий природний газ змушений
залучати комерційні кредити за
ринковими відсотковими ставками, що
складають 20-24%річних для проведення
вчасних розрахунків за імпортований
природний газ (предмет договору) із ВАТ
«Газпром» (Російська Федерація).
Загальна сума зобов'язань позивача за
довгостроковими кредитами перед
банками складає 0грн.

Приймаючи до уваги викладене, суд
дійшов висновку про можливість
зменшення розміру пені до 400000грн.,
розстрочення виконання рішення суду в
частині стягнення 3262217,48грн. боргу на 2
місяці, розстрочення виконання
рішення суду частині стягнення 400000грн.
пені, 226109,18грн. 3%річних на 6 місяців.

Враховуючи викладене, а також
керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Провадження у справі в частині
стягнення 815000грн. припинити.

3. Стягнути з комунального
підприємства
„Прилукитепловодопостачання" (17500, м.
Прилуки, вул. Садова,104, код 32863684) на
користь публічного акціонерного
товариства Національної акціонерної
компанії „Нафтогаз України (м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077,48грн. боргу, 400000грн. пені, 226109,18грн.
3%річних.

Виконання рішення суду в частині
стягнення 3262217,48грн. розстрочити на два
місяці, зі сплатою комунальним
підприємством
«Прилукитепловодопостачання» на
користь публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» до 11
квітня 2014р. та до 11 травня 2014р. по
1631108,74грн.

Виконання рішення суду в частині
стягнення 400000грн. пені, 226109,18грн.
3%річних розстрочити на шість місяців
зі сплатою комунальним підприємством
«Прилукитепловодопостачання» на
користь публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» до 11квітня
2014р., 11 травня 2014р., 11 червня 2014р.11липня
2014р., 11 серпня 2014р, 11вересня 2014р. по
104351,53грн.

4. Стягнути з комунального
підприємства
„Прилукитепловодопостачання" (17500, м.
Прилуки, вул. Садова,104, код 32863684) на
користь Державного бюджету України
(отримувач коштів УК у м. Чернігові (м.
Чернігів), 22030001, код отримувача 38054398,
банк отримувача ГУДКСУ у Чернігівській
області, МФО 853592, рахунок отримувача
3002) 73080грн. судового збору.

5. В решті позовних вимог щодо стягнення
пені відмовити.

Повне рішення виготовлене 17.03.2014р.

Суддя
С.І. Михайлюк