Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" березня 2014 р.
Справа № 906/120/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Гансецький В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Онищенко І.П., дов. від
17.01.14р. № 10/10

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (м.Київ)

до Комунального підприємства
"Теплосервіс" (м.Коростишів
Житомирської області)

про стягнення 116377,66 грн.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення на свою користь з
відповідача 116377,66 грн. штрафних санкцій
за неналежне виконання умов договору №
06/10-2204ТЕ-10 від 20.12.10р. про закупівлю
природного газу за державні кошти, з
яких 68659,65 грн. пені, 38640,51 грн. 3% річних
та 9077,50 грн. інфляційних нарахувань.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Відповідач у відзиві № 98-01-11 на позов
проти позову заперечив, просив
відмовити у його задоволенні (а.с.53,54).
Зокрема, вказав, що згідно пп.9.3
договору №06/10-2204-ТЕ-10 від 30.12.10р.
передбачена лише неустойка, яка
нараховується за шість місяців, що
передують моменту звернення з
претензією або позовом. Вимога про
стягнення пені є необгрунтованою та не
підлягає задоволенню судом згідно умов
ч.6 ст.232 ГК України та з урахуванням
того, що 21.12.12р. відповідач здійснив
повний розрахунок з позивачем за
поставлений природний газ згідно
договору № 06/10-2204ТЕ-10 від 20.12.10р. Крім
того, вважає, що провадження у справі в
частині стягнення інфляційних
нарахувань та 3% річних підлягає
припиненню згідно п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК
України, враховуючи умови пп.10.1
договору № 06/10-2204ТЕ-10 від 20.12.10р. щодо
кінцевих розрахунків за поставлений
природний газ, погашення боргу та з
урахуванням відсутності будь-яких
доказів щодо завдання відповідачем
позивачу збитків.

Від відповідача на адресу
господарського суду по факсу надійшло
клопотання від 17.03.14р. № 138-01-11, в якому
він підтримав свої заперечення,
викладені у відзиві №98-01-11 на позов та
просив розглядати справу без участі
його представника (а.с.58).

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між сторонами
договору від 20.12.10р. № 06/10-2204ТЕ-10 про
закупівлю природного газу за державні
кошти, додатку № 1 від 20.12.10р. до даного
договору (а.с.16-23), позивач поставив
відповідачу в період з січня по квітень
2011р. природний газ на загальну суму
1047360,00 грн., що підтверджується
відповідними актами передачі -
приймання природного газу за вказаний
період (а.с.12-15).

Відповідно до пп.1.1 договору,
постачальник (позивач) зобов'язався
поставити покупцеві імпортований
природний газ, а покупець (відповідач)
зобов'язався прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у
договорі.

Згідно з пп.4.1 даного договору,
розрахунки проводяться шляхом
поетапної оплати у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 (тридцять
чотири) відсотки від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу проводиться не пізніше
10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться
плановими платежами по 33 (тридцять три)
відсотки від вартості запланованих
місячних обсягів постачання газу до 20
та 30 (31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється па
підставі акта приймання-передачі газу
до 20 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1
від 28.01.11р. до даного договору, строк дії
договору було встановлено з 01 січня 2011
року до 31 грудня 2011 року включно, а у
частині розрахунків за газ - до їх
повного здійснення (а.с.24).

Згідно даних позивача, відповідач свої
договірні зобов'язання щодо оплати
отриманого природного газу виконав у
повному обсязі, однак з порушенням умов
договору, зокрема, строків оплат
поставленого природного газу.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань згідно
договору від 20.12.10р. № 06/10-2204ТЕ-10,
позивач звернувся з позовом про
стягнення на свою користь з
відповідача 116377,66 грн., з яких 68659,65 грн.
пені, 38640,51 грн. 3% річних та 9077,50 грн.
інфляційних нарахувань.

Господарський суд, вважає позовні
вимоги обгрунтованими, виходячи з
наступного.

Згідно з ч.1 ст.712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язань настають правові
наслідки, зокрема, сплата неустойки
(штраф, пеня).

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо
за порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Згідно з ст.230 ГК України, штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст.231 ГК України передбачено,
що у разі якщо розмір штрафних санкцій
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому, розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконання частини
зобов'язання, або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюється у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачений
законом або договором.

Відповідно до пп.7.3.1 договору, у разі
порушення покупцем умов пп.4.1 цього
договору, покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Згідно з пп.9.3 договору, строк позовної
давності за цим договором та до вимог
про стягнення неустойки
встановлюється тривалістю у три роки.
Неустойка нараховується за шість
місяців, що передують моменту
звернення з претензією або позовом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
нарахував неустойку не відповідно до
вказаного пп.9.3 договору, а відповідно
до вимог ч.6 ст.232 ГК України, що суд
вважає правильним та законним.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
відсотків не встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунків позивача, розміри
пені, 3% річних та інфляційних
нарахувань становлять, відповідно,
68659,65 грн., 38640,51 грн. та 9077,50 грн. (а.с.3-5).

Розрахунки обгрунтовані та
відповідають чинному законодавству.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги
обгрунтованими, заявленими відповідно
до чинного законодавства і укладеного
договору та такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі - з
відповідача стягується на користь
позивача 68659,65 грн. пені, 9077,50 грн.
інфляційних нарахувань, 38640,51 грн. 3%
річних, тобто всього - 116377,66 грн. за
неналежне виконання умов договору №
06/10-2204ТЕ-10 від 20.12.10р. про закупівлю
природного газу за державні кошти.

Сплата судового збору покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Теплосервіс", 12501, м.Коростишів
Житомирської області, вул.Миру 3,
ідентифікаційний код 33165653:

- на користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", 04116, м.Київ,
вул.Шолуденка 1, ідентифікаційний код
31301827 - 68659,65 грн. пені, 9077,50 грн.
інфляційних нарахувань, 38640,51 грн. 3%
річних, тобто всього - 116377,66 грн. за
неналежне виконання умов договору №
06/10-2204ТЕ-10 від 20.12.10р. про закупівлю
природного газу за державні кошти та
2327,55 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.03.14

Суддя
Гансецький В.П.

Друк: 2 прим.:

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід. про вруч.).