ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Справа № Б38/29/39-08

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого, Коваленка
В.М. (доповідач у справі), Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну
скаргуРегіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області на
постанову від 05.12.2013 р.
Дніпропетровського апеляційного
господарського судуу справі№ Б38/29/39-08
господарського суду Дніпропетровської
областіза заявою Управління
пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровськадо
боржникадержавного виробничого
підприємства "Дніпронеруд- пром", м.
Дніпропетровськпровизнання
банкрутомліквідаторарбітражний
керуючий Бакулін І.С.голова комітету
кредиторів ТОВ "Сомніум -Черкаси", м.
Черкаси

представники сторін в судове засідання
не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 25.04.2008
року порушено провадження у справі №
Б38/29/39-08 про банкрутство Державного
виробничого підприємства
"Дніпронерудпром" (далі - Боржник,
Підприємство) за заявою Управління
пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська (далі -
Кредитор, Управління) в порядку
загальних норм Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції до набрання чинності з
19.01.2013 року внесених змін, далі - Закон
про банкрутство).

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 28.02.2012
року Підприємство визнано банкрутом,
відносно нього відкрита ліквідаційна
процедура, а ліквідатором призначено
арбітражного керуючого Бакуліна І.С.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.09.2013
року (суддя - Е.М. Бондарєв) відхилено
клопотання Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області (далі-Фонд)
від 15.07.2013 року щодо заборони
ліквідатору Підприємства -
арбітражному керуючому Бакуліну І.С.
погоджувати у встановленому порядку
кандидатуру організатора проведення
аукціону для здійснення відчуження
майна Підприємства та зобов'язання
ліквідатора надати Фонду державного
майна України перелік ліквідаційної
маси Боржника.

Не погодившись із цією ухвалою суду,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області звернулося
до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.09.2013
року та задовольнити клопотання Фонду
від 15.07.2013 року.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
05.12.2013 року (головуючий суддя - Вечірко
І.О., судді: Верхогляд Т.А., Лисенко О.М.)
апеляційну скаргу задоволено частково,
а ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.09.2013
року скасовано в частині відхилення
клопотання Фонду щодо зобов'язання
ліквідатора Підприємства надати Фонду
перелік ліквідаційної маси Боржника. В
цій частині клопотання Фонду
задоволено та зобов'язано ліквідатора
Боржника надати Фонду перелік
ліквідаційної маси Підприємства,
заходи по реалізації якої не були
здійснені на час набуття чинності норм
нової редакції Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
В іншій частині ухвалу господарського
суду Дніпропетровської області від
26.09.2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням апеляційного суду,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області звернулося
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 року в
частині відмови у задоволенні
клопотання Фонду про заборону
ліквідатору Підприємства -
арбітражному керуючому Бакуліну І.С. до
погодження у встановленому порядку
кандидатури організатора проведення
аукціону здійснювати відчуження майна
Боржника та прийняти нову постанову,
якою задовольнити клопотання Фонду від
15.07.2013 року в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована
порушенням апеляційним судом норм
матеріального права, зокрема п.п. 1, 3, 4, 11
Порядку організації проведення
аукціонів у провадженні у справах про
банкрутство та вимоги до їх
організаторів стосовно майна
державних підприємств, які належать до
сфери управління Фонду державного
майна України та господарських
організацій з корпоративними правами
держави понад 50 % їх статутного
капіталу, які перебувають у процесі
приватизації (далі-Порядок),
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 19.12.2012
року № 4009, а також норм процесуального
права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відхиляючи клопотання Фонду у повному
обсязі, місцевий суд вказав на
порушення справи про банкрутство
Боржника та визнання його банкрутом за
правилами та в період дії норм Закону
про банкрутство в редакції до набрання
чинності з 19.01.2013 року внесених в нього
змін. Також суд вказав про вирішення
комітетом кредиторів Боржника до цієї
дати своїм рішенням питань щодо
переліку майна, що увійшло до
ліквідаційної маси Підприємства,
вартості та порядку реалізації цього
майна. За цих обставин суд дійшов
висновку про безпідставність та
незаконність вимог Фонду щодо
здійснення ліквідатором Боржника
реалізації майна останнього за нормами
нової редакції Закону про банкрутство.

Скасовуючи частково це рішення суду,
апеляційний суд вказав, що Фонд був
визнаний учасником провадження у
справі про банкрутство Боржника, а
Боржник є державним підприємством,
тому реалізація його майна має
здійснюватись за погодженням з Фондом.
Також апеляційний суд зазначив, що на
час набрання чинності з 19.01.2013 року норм
нової редакції Закону про банкрутство
та звернення Фонду із клопотанням
залишились нереалізованими два об'єкта
нерухомості, щодо яких не прийнято
рішення про продаж та не здійснено
відповідну публікацію оголошення. За
цих підстав апеляційний суд вказав про
необхідність надання Фонду переліку
майна у ліквідаційній масі Боржника.
Стосовно відхилення вимог про
погодження з Фондом організатора
аукціону з продажу майна Підприємства
суд вказав, що це є обмеженням в
розпорядженні майном Боржника, що не
допускається після визнання його
банкрутом.

Однак суд касаційної інстанції не
погоджується частково із наведеними
висновками апеляційного суду, оскільки
вони зроблені всупереч встановлених
судами обставин та з невірним
застосуванням норм законодавства.

Так, порядок застосування норм Закону
про банкрутство в редакції Закону
України від 22.12.2011 року № 4212-VІ
встановлений, зокрема нормами п. 11
Прикінцевих та перехідних положень
останнього.

Згідно приписів цього Закону положення
останнього застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом.

Положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури".

Роз'яснення порядку застосування
вказаних норм наведено і в п. 40
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
року № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 №
4212-VI)".

Так, положення Закону, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство (розділ IV Закону "Продаж
майна у провадженні у справі про
банкрутство" та статті Закону, що
визначають процедури санації та
ліквідації), застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено до набрання ним чинності,
з урахуванням викладеного у пункті 33
цього Інформаційного листа. Якщо
процедура продажу майна боржника
розпочата до набрання чинності
Законом, то вона повинна бути завершена
в порядку, передбаченому у попередній
редакції Закону, в разі якщо станом на
19.01.2013 здійснено публікацію оголошення
про продаж майна або комітетом
кредиторів встановлено порядок
реалізації майна боржника.

Водночас положення Закону, що
регулюють продаж майна в провадженні у
справі про банкрутство (оцінка майна,
яке підлягає продажу; передання
активів боржника, які залишаються не
проданими на час закінчення
ліквідаційної процедури тощо),
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено до
набрання ним чинності, тобто до 19.01.2013.
При цьому розпочата до набрання
чинності Законом процедура продажу
майна боржника повинна бути завершена
в порядку, передбаченому у попередній
редакції Закону, в разі якщо станом на
19.01.2013 здійснено публікацію оголошення
про продаж майна або комітетом
кредиторів встановлено порядок
реалізації майна боржника. В такому
випадку можуть бути застосовані
положення частини другої статті 37
Закону, які передбачають перехід з
ліквідаційної процедури до процедури
санації.

Судами обох попередніх інстанцій було
встановлено, що процедура ліквідації
та продажу майна Боржника (погодження
умов, ціни та порядку продажу майна
комітетом кредиторів Підприємства у
порядку норм ст. 30 Закону про
банкрутство) розпочалась до набрання
чинності з 19.01.2013 року норм Закону про
банкрутство в редакції від 22.12.2011 року
№ 4212-VІ.

Не проданими на цей час залишились два
об'єкта нерухомості Підприємства, але
щодо яких (як і до тих, що були
реалізовані до 19.01.2013 року) ще в червні
2012 року комітетом кредиторів був
погоджений і порядок, і умови і ціна
продажу (т. 16 а.с. 46-64).

У зв'язку із цим слід погодитись із
правомірним висновком місцевого суду
про відсутність правових підстав для
застосування у даній справі положень
Закону про банкрутство в редакції від
22.12.2011 року № 4212-VІ під час вирішення
питання щодо реалізації майна
Підприємства. Саме тому і відсутні
правові підстави для задоволення
клопотання Фонду від 15.07.2013 року щодо
погодження з ним ліквідатором
Підприємства організатора аукціону з
продажу майна Боржника та щодо надання
Фонду переліку нереалізованого майна у
ліквідаційній масі Підприємства,
оскільки ці вимоги ґрунтуються на
необхідності застосування положень
наказу Фонду державного майна України
від 19.12.2012 року № 4009 Про затвердження
Порядку організації проведення
аукціонів у провадженні у справах про
банкрутство та вимог до їх
організаторів стосовно майна
державних підприємств, які належать до
сфери управління Фонду державного
майна України, та господарських
організацій з корпоративними правами
держави понад 50 відсотків їх
статутного капіталу, які перебувають у
процесі приватизації. Вказаний наказ, в
свою чергу, був виданий у відповідності
до норм ст. 49 Закону про банкрутство в
редакції від 22.12.2011 року № 4212-VІ.

Частково ж задовольняючи клопотання
Фонду, апеляційний суд також
неправомірно застосував та послався на
норми ст. 96 вказаної редакції Закону
про банкрутство.

За таких обставин колегія суддів
підтримує, як правомірний, висновок
місцевого суду про відхилення
клопотання Фонду від 15.07.2013 року у
повному обсязі. Рішення ж апеляційного
суду щодо часткового задоволення цього
клопотання за наведених вище підстав є
незаконним та таким, що не відповідає
вимогам законодавства, а тому вказане
рішення щодо часткового задоволення
клопотання підлягає скасуванню із
залишенням в силі в цій частині рішення
(ухвали) місцевого суду.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст.ст. 1, 30 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції до набрання чинності з
19.01.2013 року внесених змін), п. 11
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції із
змінами, внесеними Законом України від
22.11.2012 року) та ст.ст. 41, 47, 43, 1115, 1117, 1119 -
11111, 11113 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський
суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
задовольнити частково.

2. Скасувати частини 1-4 постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 р. у
справі № Б38/29/39-08.

В цій частині ухвалу господарського
суду Дніпропетровської області від
26.09.2013 р. у справі № Б38/29/39-08 залишити в
силі.

3. В іншій частині постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 р. у
справі № Б38/29/39-08 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко О.Є.
Короткевич

Постанова виготовлена та підписана
06.03.2014 року.