ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

03.03.2014 Справа №
901/276/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Союз Дистриб'юшн
Сервіс»

до відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тури 100»

про стягнення 5055,65 грн.

Суддя Медведчук О.Л.

Представники:

від позивача - Шевчук Н.В., представник
за довіреністю №45 від 11.01.2014;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Союз Дистриб'юшн
Сервіс», звернувся до Господарського
суду Автономної Республіки Крим із
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тури 100», в
якій просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
заборгованості на підставі видаткових
накладних та договору поставки в
розмірі 4769,52 грн, суму пені в розмірі
232,48 грн та 3% річних у розмірі 53,65 грн, а
загалом 5055,65 грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем умов
договору поставки в частині оплати
поставленого позивачем товару, у
зв'язку з чим за Товариством з
обмеженою відповідальністю «Тури 100»
утворилася основна заборгованість у
сумі 4769,52 грн, на яку нарахована пеня у
розмірі 232,48 грн та 3% річних у розмірі
53,65 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання жодного разу не з'явився,
відзиву на позовну заяву суду не надав,
про дату та час розгляду справи
повідомлявся належним чином -
рекомендованою кореспонденцією за
адресою, зазначеною у позовній заяві,
про що свідчить поштове повідомлення
від 20.01.2014 про вручення 23.01.2014 ухвали про
порушення провадження у справі від
17.01.2014 представнику відповідача (а.с. 38).

Оскільки явка в судове засідання,
згідно зі статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України - це
право, а не обов'язок сторін, справа
може розглядатися без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином суд вважає можливим
розглядати справу за відсутністю
представника відповідача за наявними
документами, які містяться у
матеріалах справи у порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Союз Дистриб'юшн
Сервіс» (постачальник за договором) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тури 100» (покупець за
договором), укладено договір
купівлі-продажу товарів №251-КО (а.с. 8 - 9),
згідно з умовами якого постачальник
зобов'язується поставити покупцю, а
покупець зобов'язується прийняти та
своєчасно оплатити товар, на умовах та
у строки, передбачені даним договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що
асортимент, кількість та ціна товару,
що поставляється покупцю товару,
визначається у накладних, наданих
постачальником, що є невід'ємною
частиною даного договору.

Загальна сума договору складає суму
усіх поставок, здійснених на умовах
даного договору (пункт 3.1 договору).

У відповідності з пунктами 3.3, 3.4
договору розрахунки за товар
проводяться у порядку 100% передоплати,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальника, чи
іншими, передбаченими діючим
законодавством України видами
розрахунків, з обов'язковим
зазначенням номеру та дати накладної у
призначенні платежу. Розрахунки з
відстрочкою платежу допускаються на
строк до 21 днів (з дня фактичної
передачі товару покупцю).

Згідно пункту 6.2 договору у випадку,
якщо покупцем не проведено оплату
поставленого товару у передбачений
розділом 3 цього договору строк, він
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
основного боргу, кожен день
прострочення платежу. Сторони дійшли
згоди про нарахування пені протягом
всього періоду прострочення виконання
зобов'язань.

Позивачем на виконання зазначеного
договору поставлено товар, що
підтверджується видатковими
накладними: № SDS-008237 від 06.08.2013 на суму
2437,94 грн, № SDS-008640 від 14.08.2013 на суму 1794,17
грн, № SDS-008863 від 20.08.2013 на суму 1739,10 грн,
№ SDS-008863 на суму 783,92 грн.

Згодом сторонами проведено звірку
взаємних розрахунків та складено акт
звірки станом на 13.11.2013, згідно якого
заборгованість складала 4769,52 грн.

Відповідач звернувся до позивача із
листом вих. №1-11/2013 від 20.11.2013, в якому
просив продовжити строк погашення
заборгованості в сумі 4769,52 грн до 10.01.2014,
проте заборгованість залишена не
погашеною, у зв'язку з чим Товариство з
обмеженою відповідальністю «Союз
Дистриб'юшн Сервіс» звернулося до суду
із позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тури 100», в
якій просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
заборгованості на підставі видаткових
накладних та договору поставки в
розмірі 4769,52 грн, суму пені в розмірі
232,48 грн та 3% річних у розмірі 53,65 грн, а
загалом 5055,65 грн.

Розглянувши позовну заяву, суд вважає,
що вона підлягає задоволенню у повному
обсязі з огляду на наступне.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та статтею 174
Господарського кодексу України,
зокрема, договорів та інших правочинів
(угод); з інших юридичних фактів, а також
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

У відповідності з частиною 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини між сторонами виникли
на підставі договору поставки.

Згідно частині 1 статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності з частинами 1, 2 статті
193 Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів позивачем
обов'язки щодо поставки товару
виконувалися належним чином, про зо
свідчать видаткові накладні, підписані
сторонами (а.с. 10 - 12).

Відповідачем обов'язок щодо оплати
поставленого товару виконувався
неналежним чином, у зв'язку з чим за ним
утворилася заборгованість у розмірі
4769,52 грн.

Статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем доказів сплати
заборгованості суду не надано.

Крім того, відповідачем підписано один
з актів звірки взаємних розрахунків
станом на 13.11.2013 (а.с. 13), а також,
спрямовано на адресу позивача
гарантійний лист вих.№1-11/2013 від 20.11.2013,
в якому просить продовжити строк
погашення заборгованості в сумі 4769,52
грн до 10.01.2014, що також, свідчить про
визнання відповідачем факту існування
заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості у розмірі 4769,52 грн
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Щодо стягнення суми пені у розмірі 232,48
грн та 3% річних у розмірі 53,65 грн, суд
вважає необхідним зазначити наступне.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(частини 1, 3 статті 549 Цивільного
кодексу України).

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
розмір пені, передбачений ст. 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно пункту 6.2 договору у випадку,
якщо покупцем не проведено оплату
поставленого товару у передбачений
розділом 3 цього договору строк, він
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
основного боргу, кожен день
прострочення платежу.

Оскільки стягнення пені за
прострочення оплати поставленого
товару передбачено умовами договору та
не суперечить законодавству,
перевіривши розрахунок пені, наданий
позивачем, суд вважає, що позовні
вимоги стосовно стягнення пені в
розмірі 232,48 грн підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних, то дані вимоги
відповідають статті 625 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своїх
зобов'язань щодо своєчасного внесення
оплати за поставлений позивачем товар
за договором, вимога про стягнення
нарахованої згідно статті 625
Цивільного кодексу України суми у
вигляді 3% річних у розмірі 53,65 грн
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовну заяву обґрунтованою та такою,
що підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Судовий збір суд відносить на
відповідача згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повне
рішення складено 05.03.2014.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тури 100»
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Союз Дистриб'юшн
Сервіс» суму заборгованості в розмірі
4769,52 грн, пеню в розмірі 232,48 грн та 3%
річних у розмірі 53,65 грн, всього - 5055,65
грн, а також1827,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.Л. Медведчук