ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Справа № 922/1688/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого
(доповідач), Нєсвєтової Н.М., Студенця
В.І.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну
скаргуХарківського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Центрального регіону
Українина постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013 рокуу справі господарського
судуХарківської областіза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Інвестсервіс"доДержавного
підприємства "Завод імені В.О.
Малишева"простягнення 7 440 278,85 грн. в
засіданні взяли участь представники:

- позивача:Кожушко С.В.,- відповідача: -
прокуратури:не з"явився, Яговдік
С.М.ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Інвестсервіс" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом до Державного
підприємства "Завод імені В.О. Малишева"
(з урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог) про стягнення 7440278,85
грн. основного боргу за переданий газ,
335804,00 грн. пені, 70218,00 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконання відповідачем умов договору
№115/ДІ на постачання природного газу
від 30.11.2012 року в частині оплати
вартості отриманого природного газу у
грудні 2012 року - січні 2013 року, у порядку
та строки, передбаченими договором.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 17.06.2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто на
користь позивача 7440278,85 грн. основного
боргу, 70218,00 грн. 3% річних та 68820,00 грн.
судового збору. В частині стягнення
пені в розмірі 335804,00 грн. у позові
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 року
рішення місцевого господарського суду
від 17.06.2013 року скасовано та прийнято
нове рішення, яким позовом задоволено
частково. Стягнуто на користь позивача
7440278,85 грн. основного боргу, 70218,00 грн. 3%
річних та 68820,00 грн. судового збору. В
частині стягнення пені у розмірі 335804,00
грн. у позові відмовлено.

Підставою для скасування судом
апеляційної інстанції рішення суду
першої інстанції стало порушення судом
процесуальних норм - розгляд справи за
відсутності відповідача повідомленого
належним чином про час, місце та дату
засідання суду.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, Харківський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Центрального регіону
України звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 року
скасувати в частині стягнення з
відповідача основного боргу, 3% річних
та судового збору і прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог про стягнення 7440278,85 грн.
основного боргу та 70218,00 грн. 3% річних
відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судом неправильно
застосовані норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
прийняття незаконної постанови.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 30.11.2012р. між ТОВ "Компанія
"Інвестсервіс" (постачальник) та ДП
"Завод ім. Малишева" (споживач) було
укладено договір №115/ДІ на постачання
природного газу, відповідно до умов
якого позивач зобов'язався передати у
власність відповідачу в 2012р. природний
газ, а відповідач зобов'язався прийняти
та оплатити газ на умовах даного
договору.

Згідно з п.3.3, 3.4 договору, кількість
газу, поставленого споживачу,
закріплюються щомісячними актами
приймання-передачі газу, які
підписуються повноважними
представниками постачальника і
споживача та газотранспортною
організацією. Не пізніше 5 числа місяця
наступного за звітним місяцем споживач
зобов'язується надати постачальнику
два примірники акту приймання-передачі
газу, підписані та скріплені печаткою.

В пункті 5.1. договору сторони погодили,
що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу без
врахування вартості транспортування
газу по території України з 01 грудня 2012
року по 31 грудня 2012 року становить: 3509,00
грн., крім того збір у вигляді цільової
надбавки до тарифу на газ, встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 червня 2005 року № 442 зі змінами,
внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України від 14 квітня 2009 року
№ 359, у розмірі 2 % до діючого тарифу на
газ - 70,18 грн., крім того ПДВ 20 % - 715,84 грн.,
разом - 4295,02 грн.

Відповідно до п.6.1. договору, оплата
замовлених обсягів природного газу
здійснюється грошовими коштами в
повному обсязі, відповідно заявленого
об'єму природного газу на місяць
користування, на протязі місяця,
наступного за місяцем споживання
природного газу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач на виконання
умов договору, передав відповідачу у
грудні 2012 р. газ в обсязі 975,194 тис. куб. м.
на суму 4344922,74 грн., що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу підписаними обома сторонами. У
січні 2013р. позивач поставив
відповідачу газ в обсязі 1171,343 тис. куб.
м. на суму 5095356,11 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу, з
яких тільки акт на поставку природного
газу в обсязі 24 818 тис.куб.м. підписаний
обома сторонами, акти на поставку решти
об"єму газу підписані лише позивачем.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання умов
договору відповідач сплатив 2000000,00 грн.
вартості природного газу, отриманого у
грудні 2012 р. - січні 2013 р. Таким чином,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 7440278,85 грн.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з п. 3.14 Правил користування
природного газу для юридичних осіб,
затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012
р. №1181, обсяг споживання
/розподілу/транспортування газу
підтверджується підписаним сторонами
актом приймання-передачі, що
оформлюється згідно з даними
комерційного обліку природного газу.
Акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків.
У випадку відмови від підписання акта
приймання-передачі розбіжності
підлягають врегулюванню відповідно до
умов договору або в судовому порядку.

Відповідно до п.5.2 Правил обліку
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, постачання та споживання,
затверджених наказом Міністерства
палива та енергетики України від 27.12.2005
року №618 (надалі - Правила обліку
природного газу) для визначення об'єму
протранспортованого, поставленого та
реалізованого споживачу газу
приймаються дані комерційного вузла
обліку газу облікової організації. У
разі відсутності вузла обліку газу в
обліковії організації приймаються
дані комерційного вузла обліку газу
споживача.

Частиною 3 п. 5.13.1 Правил обліку
природного газу передбачено, що у разі
аварійних ситуацій, перелік яких
надано у пункті 8.2 цих Правил і які
зареєстровані у роздрукованих звітах
обчислювачів та обчислювачів
коректорів, перерахунки здійснюються
згідно з підпунктом 5.13.2 цих Правил, за
період з моменту виникнення аварійної
ситуації до моменту її усунення.

Згідно з частиною 2 п. 8.2 Правил обліку
природного газу до аварійних ситуацій
ЗВТ належать ситуації, у тому числі за
якими відсутнє електричне живлення,
яке забезпечує функціонування
вимірювального комплексу у штатному
режимі;

Пунктом 5.13.2. Правил обліку природного
газу передбачено, що якщо власником
комерційного вузла обліку газу є
споживач, перерахунки об'єму
протранспортованого газу за період
відсутності (несправності) ЗВТ
здійснюються обліковою організацією
за проектною номінальною потужністю
неопломбованого газового обладнання з
урахуванням кількості годин роботи
газового обладнання споживача.

Слід зазначити, що правильність
здійснених перерахунків обсягу газу за
період знеструмлення вузла обліку та
обсяг поставленого в січні 2013 року газу
(1 171,343 тис. куб. м.) підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
зокрема, рішенням господарського суду
Харківської області від 03.10.2013 року у
справі № 922/3019/13.

Крім того, вищенаведеним обставинам,
які повністю відповідають наявним
матеріалам справи, суд апеляційної
інстанції надав належну оцінку і з
урахуванням вимог ст. 625 ЦК України
дійшов до правильного висновку про
наявність правових підстав для
стягнення з відповідача 70 218,00 грн. 3%
річних. При цьому, апеляційний
господарський суд обґрунтовано
відмовив в стягненні пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання,
оскільки з урахуванням вимог ст. ст. 230,
236, 239 ГК України та п. 4 ст. 12 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" штрафні
санкції в період дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів не
нараховуються.

Відповідно до приписів ст. 1117 ГПК
України, переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи зазначене, оскаржувані
судові рішення є такими, що прийняті на
підставі повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, судова колегія не вбачає
підстав для їх зміни чи скасування.

Щодо доводів скаржника, викладених у
касаційній скарзі, то вони не
приймаються судом касаційної
інстанції до уваги, оскільки не
спростовують висновків суду,
покладених в основу оскаржуваного
судового рішення, а лише зводяться до
переоцінки досліджених судом доказів
та встановлених обставин справи, що не
віднесено до компетенції суду
касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Центрального
регіону України залишити без
задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 року у
справі № 922/1688/13 залишити без змін.

Головуючий
М.М.Черкащенко

Судді
Н.М.Нєсвєтова

В.І.Студенець