ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
Справа № 925/2068/13

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
Черкаського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Міністерства
екології та природних ресурсів
України, м. Київ, вул. Митрополита
Василя Липківського, 35

та в особі державної екологічної
інспекції у Черкаській області, м.
Черкаси, вул. Вернигори, 17

до фізичної особи-підприємця Малихіної
Оксани Борисівни, Черкаська область м.
Умань, вул. Паризької Комуни, 5, кв. 3

за участю третьої особи - державне
підприємство «Рубін», Черкаська
область м. Умань, вул. Леніна, 57

про стягнення 51 896,56 грн. шкоди, завданої
навколишньому природному середовищу
внаслідок засмічення земельної
ділянки,

за участю представників сторін:

прокурор: Миколайчук А.Б. - прокурор - за
посадою;

від І позивача: участі не брав;

від ІІ позивача: Ушанов О.В. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

третя особа: участі не брав.

Заслухавши пояснення учасників,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Черкаський прокурор з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Міністерства
екології та природних ресурсів України
та в особі державної екологічної
інспекції у Черкаській області
звернувся в господарський суд
Черкаської області з позовом до ФОП
Малихіної О.Б. про стягнення 51896,56 грн.
шкоди, завданої засміченням земельної
ділянки по вул. Леніна, 57 у м. Умань.

Прокурор та позивач ІІ вимоги
підтримали та вказують на проведення
прокурорської перевірки в липні 2013р. на
території державного підприємства
«Рубін» в м. Умань, за результатами якої
складено акт про порушення
екологічного законодавства (а.с. 14).

Відповідач вимоги не заперечив,
письмового відзиву не подав, в
засідання не з'явився.

Інших доказів суду не подано. Сторони
не заявили клопотань про необхідність
витребування додаткових доказів.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
прокурора та позивача ІІ, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при
прийнятті рішення суд має врахувати
майнові інтереси сторін, не надаючи
переваги одному учаснику над іншим.
Рішення має грунтуватися на повній та
всебічній оцінці доказів у конкретній
справі.

Сторони за договором є суб'єктами
господарювання та самостійними
юридичними особами з внесенням до
ЄДРПОУ.

Прокурор обґрунтовує свої вимоги
стягнення шкоди з посиланням на Закони
України «Про охорону навколишнього
природного середовища», «Про відходи»,
«Про охорону земель», а також Методику
визначення розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства в
редакції наказу Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 04.04.2007р. №149, норми ст. 153 ГК
України та ст. 96 ЗК України стосовно
використання землі за цільовим
призначенням та охорони довкілля.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
охорону земель» власники і
землекористувачі, в тому числі
орендарі, земельних ділянок при
здійсненні господарської діяльності
зобов'язані зокрема: дотримуватися
вимог земельного та природоохоронного
законодавства України; забезпечувати
використання земельних ділянок за
цільовим призначенням та
дотримуватися встановлених обмежень
(обтяжень) на земельну ділянку та
забезпечувати захист земель від
ерозії, виснаження, забруднення,
засмічення, засолення, осолонцювання,
підкислення, перезволоження,
підтоплення, заростання бур'янами,
чагарниками і дрібноліссям.

Суд враховує, що екологічною
інспекцією проведена перевірка
дотримання екологічного законодавства
на території ДП «Рубін» в м. Умань на
підставі звернення Черкаської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері. Доказів
залучення представників ДП «Рубін» та
відповідача до перевірки - не надано.
Доказів належного повідомлення
відповідача та ДП «Рубін» (як
титульного користувача земельною
ділянкою) про результати проведення
перевірки - не надано.

Згідно п. 1.4. Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України № 464 від 10.09.2008р., акт
перевірки є документом, який фіксує
факт проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

Одночасно суд критично оцінює наданий
акт перевірки, оскільки ні при
проведенні перевірки, ні до дня
судового засідання не відбиралось
пояснення від ФОП Малихіної Оксани
Борисівни стосовно засмічення
земельної ділянки будівельними
відходами.

При проведенні перевірки не
ідентифіковані споруди на території ДП
«Рубін» та не перевірено їх правовий
статус: в акті від 12.07.2013р. вказано про
приміщення №11, яке є власністю
Малихіної О.Т. (а.с. 14), але в договорі
купівлі-продажу комплексу нежитлових
будівель та споруд від 14.10.2010р. (а.с. 18)
вказано про придбання Малихіною О.Б. у
власність приміщення «В6» з ґанком ІХ.

В ході перевірки не з'ясовано статус
земельної ділянки по вул. Леніна, 57 та
її приналежність, а також право на
спірну земельну ділянку у ФОП
Малихіної О.Б. чи підстави використання
нею ділянки на території ДП «Рубін» в м.
Умань.

Прокурором та позивачем не з'ясована та
не доведена вина відповідача у
засміченні земельної ділянки.
Твердження прокурора про відсутність
потреби з'ясування вини відповідача
суд не враховує, оскільки вина є
складовим чинником при притягненні
особи до відповідальності
(цивільно-правової відповідальності в
даному випадку).

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
чотирьох елементів складу
правопорушення: протиправної
поведінки; шкоди (збитків); причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою; вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

При цьому причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та шкодою,
полягає у тому, що наслідки у вигляді
шкоди настають лише через неправомірну
поведінку відповідача, а не іншої
особи, оскільки сама лише неправомірна
поведінка особи, яка не пов'язана із
наслідками у вигляді шкоди, не тягне за
собою її відшкодування.

Прокурором та позивачем не надано
достовірних доказів вчинення
правопорушення саме відповідачем
Малихіною О.Б. Доказів притягнення
останньої до адміністративної
відповідальності за порушення
екологічних норм та правил прокурор та
позивач суду не представили.

Не подано доказів направлення
позивачем письмових приписів чи вимог
до відповідача, складання протоколу
про адміністративне правопорушення
відповідачем чи постанови про
накладення адміністративного
стягнення.

ДП «Рубін» - як третя особа - не заявляв
про порушення своїх прав діями
відповідача Малихіної О.Б. та про
необхідність захисту таких прав.

Суд враховує, що певні обставини можуть
доводитись тільки певними доказами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Обов'язок доказування
слід розуміти як закріплену в
процесуальному та матеріальному
законодавстві міру належної поведінки
особи, що бере участь у судовому
процесі, із збирання та надання доказів
для підтвердження свого суб'єктивного
права.

Ст.ст. 1166, 1172 ЦК України не визначають
поняття «шкода», відшкодування шкоди,
заподіяної порушенням
природоохоронного законодавства, за
своєю правовою природою є
відшкодування позадоговірної шкоди.

Ст. 1192 ЦК України передбачає два
способи відшкодування такої шкоди -
відшкодування в натурі або
відшкодування заподіяних збитків.

Виходячи з викладеного вище,
відповідальність за шкоду, заподіяну
працівником, відповідно до ч. 3 ст. 1172 ЦК
України, як спеціальної норми, що
регулює такого роду правовідносини,
повинна наступати у вигляді
компенсації за заподіяні збитки.

У деліктних зобов'язаннях діє
загальний принцип цивільно-правової
відповідальності, в тому числі,
необхідна наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення.
Прокурором та позивачем не
підтверджено доказами, зокрема,
наявність вини у діях відповідача.
Також суд приймає до уваги, що у даному
випадку вимога про стягнення збитків з
відповідача позивачем взагалі не
заявлялась;

- позивач, в порушення вимог ст. ст. 22, 611
ЦК України, не визначив збитки
відповідно до приписів матеріального
права, визначивши порушеним своє право
в результаті заподіяної шкоди;

- ст. 41 ЗУ «Про охорону навколишнього
природного середовища» встановлює
економічні заходи забезпечення
охорони навколишнього природного
середовища, та, зокрема, передбачає
відшкодування в установленому порядку
збитків, завданих порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища.

Таким чином, прокурор та позивач не
довели порушення екологічного
законодавства саме відповідачем ФОП
Малихіною О.Б. Позивач не подав суду
належних та допустимих доказів
вчинення відповідачем правопорушення
чи спричинення шкоди позивачу. Вимоги
позову прокурора ґрунтуються на
однобічних, упереджених та неповних
матеріалах перевірки, проведеної
екологічною інспекцією, що є
неприпустимим.

У суду немає правової підстави для
задоволення вимог прокурора та
позивача. В задоволенні позову
належить відмовити повністю.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на позивачів та не
стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 06.03.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба