ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 р.
Справа № 914/4696/13

За позовом: Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
м.Львів

до відповідача: Львівського
комунального підприємства
"Львівавтодор", м.Львів

про: стягнення 21 474,27 грн. збитків

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Бойко Я.А. -
представник (довіреність від 06.12.2013
року);

від відповідача: Дубик А.В. -
представник (довіреність від 02.01.2014
року);

В судовому засіданні 27.02.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть спору:

позов заявлено Личаківською
районною адміністрацією Львівської
міської ради (м.Львів) до Львівського
комунального підприємства
"Львівавтодор" (м.Львів) про стягнення 21
474,27 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовуються
тим, що під час проведення
контрольно-ревізійним управлінням у
Львівській області ревізії
фінансово-господарської діяльності
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради за період з
01.03.2009 р. по 31.03.2011р. було виявлено
завищення вартості виконаних
підрядних робіт на суму 13 917,15 грн. та не
підтверджено документами прибирання
вулиць площею 52480 кв. м автомобілем МАЗ
5551 18-70 на суму 7557,12 грн.

Ухвалою суду від 17.12.13 року порушено
провадження у справі. Розгляд справи
призначено на 23.01.14р.

Ухвалою від 23.01.2014 року розгляд справи
було відкладено на 11.02.2014 року з огляду
на неявку представників сторін.

В судовому засіданні 11.02.2014 року судом
оголошувалась перерва до 17.02.2014 року.

Ухвалою суду від 17.02.2014 р. продовжено
строк розгляду спору на 15 днів.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві, через канцелярію суду
подав додаткові докази (вх.№ 6647/14 від
14.02.2014 року, № 6649/14 від 14.02.2014 року) на
виконання вимог ухвали господарського
суду від 17.12.2014 року.

Відповідач участь повноважного
представника в судове засідання
забезпечив, просив відмовити в
задоволенні позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву
(вх.№ 5778/14 від 10.02.2014 року ) та уточненні
до відзиву ( х.№ 5950/14 від 11.02.2014 року).
Зокрема, у відзиві відповідач клопоче
про застосування строків позовної
давності.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

Між Личаківською районною
адміністрацією Львівської міської
ради та Львівським комунальним
автотранспортно - дорожнім
підприємством №1339, правонаступником
якого є відповідач, укладено договір
№4/33-111 про надання послуг з санітарного
оброблення (механізоване санітарне
прибирання вулично - шляхової мережі
(далі по тексту-договір).

Згідно п.1.1 вказаного договору,
замовник доручає, а Виконавець приймає
на себе зобов'язання надати послуги з
санітарного оброблення (механізоване
санітарне прибирання вулично -
шляхової мережі).

Загальна вартість послуг по даному
договору складає 445 000,00 грн. (п.4.1. даного
договору).

Пунктом 4.4 договору передбачено, що
розрахунки за поставлені послуги
здійснюються на підставі виставленого
рахунку - фактури та актів виконаних
робіт, що підписуються обома сторонами.
Розрахунки за виконані послуги
здійснюються на умовах
відтермінування платежу до 30
календарних днів, але протягом місяця,
в якому були підписані акти виконаних
робіт до 25 числа поточного місяця.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.12.2010 р. (п. 5.1 договору).

Під час проведення
контрольно-ревізійним управлінням у
Львівській області ревізії
фінансово-господарської діяльності
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради за період з
01.03.2009 р. по 31.03.2011р. було виявлено
завищення вартості виконаних
підрядних робіт на суму 13 917,15 грн. та не
підтверджено документами прибирання
вулиць площею 52480 кв. м автомобілем МАЗ
5551 18-70 на суму 7557,12 грн. Завищення
вартості виконаних підрядних робіт на
загальну суму 13 917,15 грн. обгрунтовано
тим, що в порушення розпорядження
Львівської міської ради „Про перевід
підприємств інженерного і житлового
господарства на режим роботи у весняно
- літній період 2010 р." №100 від 01.04.2010 р.
ЛКАДТП - 1339 проводилось чергування
автомобілів ЗІЛ 130 58-06 ЛВС та МАЗ 551 09-66,
чергування яких не передбачено з 01.04.2010
р. (копія акту ревізії №19-38/73 від 06.07.2011
р.) міститься в матеріалах справи).

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що
господарські зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів і договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу положень ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Докази неналежного виконання
відповідачем умов договору в
матеріалах справи відсутні.

Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що
замовник має право здійснювати
контрольний нагляд за наданням послуг
згідно договору і зменшувати оплату в
залежності від якості наданих послуг.

В матеріалах справи відсутні докази
виявлення позивачем недоліків наданих
послуг згідно договору №4/33-111 про
надання послуг з санітарного
оброблення (механізоване санітарне
прибирання вулично - шляхової мережі).

Згідно статті 627 ЦК сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Вартість послуг визначена у
договорі (п. 4.1 договору) та погоджена
обома сторонами.

Судом встановлено, що договір не
визнавався судом недійсним повністю чи
в частині.

При обгрунтуванні позовних вимог
позивач посилається на ст. 224 ЦК
України, згідно якої учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри
цивільно-правової відповідальності, як
відшкодування збитків, необхідною є
наявність всіх чотирьох умов
відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка
проявляється у невиконанні або
неналежному виконанні ним
зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, що
означає, що збитки мають бути наслідком
саме даного порушення боржником
зобов'язання, а не якихось інших
обставин, зокрема дій самого кредитора
або третіх осіб;

- вина боржника..

Кредитор, вимагаючи відшкодування
збитків, має довести три перші умови
відповідальності, зокрема факт
порушення боржником зобов'язання,
розмір збитків, причинний зв'язок. Вина
боржника у порушенні презюмується та
не підлягає доведенню кредитором.

Розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доводиться кредитором. Це
кореспондує загальним положенням
процесуального законодавства (ч. 1 ст. 60
ЦПК і ст. 33 ГПК), відповідно до яких
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже якщо кредитор пред'являє вимогу
про відшкодування реальної шкоди, він
має надати докази наявності таких
збитків (платіжні або інші документи,
що підтверджують витрати).

При вирішенні спорів про
відшкодування шкоди необхідно
виходити з того, що шкода підлягає
відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою.
Встановлення причинного зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони є важливим елементом
доказування наявності реальних
збитків. Слід довести, що протиправна
дія чи бездіяльність завдавача є
причиною, а збитки, які виникли у
потерпілої особи, - наслідком такої
протиправної поведінки. Питання про
наявність або відсутність причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи і шкодою має бути вирішено судом
шляхом оцінки усіх фактичних обставин
справи. (Роз'яснення, Вищий арбітражний
суд, від 01.04.1994, № 02-5/215 „Про деякі
питання практики вирішення спорів
пов'язаних з відшкодуванням шкоди").

Враховуючи те, що вартість наданих
послуг була погоджена позивачем,
відсутні такі умови застосування
цивільно-правової відповідальності у
вигляді відшкодування збитків, як вина
та причинний зв'язок.

Відповідачем заявлено про
застосування наслідків пропуску
строку позовної давності у відзиві на
позовну заяву, поданому через
канцелярію господарського суду
Львівської області (вх.№ 5778/14 від 10.02.2014
року).

Суд враховує позицію Вищого
господарського суду України, викладену
у Постанові Пленуму "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" від 29 травня 2013 року N 10, перш,
ніж застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами у відповідності до ст. 43 ГПК
України.

Оскільки позивачем не доведено
порушення відповідачем його права або
охоронюваного законом інтересу, позов
не підлягає до задоволення з підстав
його необгрунтованості.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст. 4, 43, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Повне рішення складено 03.03.2014 р.

Суддя
Король М.Р.