ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року Справа №
6/5005/3331/2012

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М.
(доповідач)

судді: Орєшкіна Е.В., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.

за участю представників сторін:

за участю прокурора: Волкогон Т.В.

представник позивача: Курбацька Т.В.

представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи попереджений належним
чином;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно - каналізаційного
господарства", м.Павлоград,
Дніпропетровська область,

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 14.11.2013 р.
у справі № 6/5005/3331/2012

за позовом Прокурора м. Павлограда
Дніпропетровської області, м.
Павлоград, Дніпропетровська область, в
інтересах держави, в особі Державної
екологічної інспекції в
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ,

до Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно - каналізаційного
господарства", м. Павлоград,
Дніпропетровська область,

про стягнення 121 664,74 грн.

В С Т А Н О В И В :

Прокурор м.Павлограда
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі державної екологічної
інспекції в Дніпропетровській області,
м.Дніпропетровськ звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства", м.Павлоград,
Дніпропетровська область про
стягнення з відповідача на користь
держави в особі позивача заподіяну
шкоду навколишньому природньому
середовищу у розмірі 121664,74грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 14.11.2013р.
по справі №6/5005/3331/2012 (суддя -Коваленко
О.О.) позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" на користь держави в
особі Державної екологічної інспекції
в Дніпропетровській області 121664,74грн. -
шкода. Стягнуто з комунального
підприємства "Павлоградське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" в дохід державного
бюджету в особі Управління Державної
Казначейської Служби України у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області у
відділенні банку ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області 2433,29грн. -
судовий збір.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 14.11.2013р. відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
зазначає, що суд першої інстанції виніс
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить скасувати рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 14.11.2013р. по справі
№6/5005/3331/2012 та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні вимог
прокурору та позивачу повністю. В
апеляційній скарзі відповідач
посилається на ту обставину, що суд
першої інстанції нібито не звернув
уваги на те, що в матеріалах справи є
документи надані позивачем, які
суперечать один одному. Вказує на те, що
в акті перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від 8-9
грудня 2011 року зазначено, що «…
відібрано 3 проби грунту, про що
складено акт відбору проб», а в акті
відбору проб грунтів від 08 грудня 2011
року №4-Г-11 зазначено «виконано відбір 4
проб грунтів». В зв'язку з цим, у
відповідача виникають сумніви
дійсності відображення фактичних
обставин відібрання проб грунтів. Крім
того, відповідач зазначив, що судом не
прийнято до уваги, що ОСОБА_2 не був
присутній при відборі проб грунту, про
що свідчить його заява на ім'я
директора підприємства.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013р. прийнято апеляційну скаргу до
розгляду. Розгляд справи призначено на
16.01.2014р. колегією суддів у складі:
головуючий суддя - Герасименко І.М.
(доповідач), суддів: Кузнецова І.Л.,
Орєшкіна Е.В.

Зміна складу судової колегії
відбулась на підставі розпорядження
секретаря судової палати Кузнецової
І.Л. від 10.01.2014р., справу передано
колегії суддів у складі: головуючий
суддя - Герасименко І.М. (доповідач),
суддів: Орєшкіна Е.В., Сизько І.А.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 16.01.2014р. прокурор
та представник позивача просять
рішення суду залишити без змін;
представник відповідача підтримав
свою апеляційну скаргу. По справі
оголошено перерву до 20.02.2014р.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 20.02.2014р.
представник відповідача підтримав
свою апеляційну скаргу; прокурор та
представник позивача просять рішення
суду залишити без змін. По справі
оголошено перерву до 04.03.2014р.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 04.03.2014р. прокурор
та представник позивача просять
рішення суду залишити без змін;
представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи попереджений належним
чином.

Колегія суддів, дослідивши докази по
справі, в їх сукупності, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 20 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» до компетенції
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів
і його органів на місцях належить
державний контроль серед іншого за
використанням і охороною поверхневих і
підземних вод, природних ресурсів
територіальних вод.

Таким чином, Державна екологічна
інспекція в Дніпропетровській області
є органом, спеціально уповноваженим
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Згідно ч. 3 ст. 70 Водного кодексу
України, скидати стічні води,
використовуючи рельєф місцевості
(балки, пониззя, кар'єри тощо),
забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» шкода, заподіяна внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах
встановлених законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що
08.12.2011р. державними інспекторами з
охорони навколишнього природного
середовища Дніпропетровської області
Власенко В.О., Мішиною О.М., Корецькою
О.Ю. та Пшеничним Г.М. було проведено
відбір проб ґрунту забрудненого
відповідачем внаслідок аварійного
скиду зворотних вод.

За результатами аналізу проб ґрунту
було встановлено забруднення ґрунту
хлоридами на земельній ділянці площею
4250м2. Зазначений факт підтверджено
актом перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
08-09 грудня 2011 року (а.с.9а) та актом
відбору проб ґрунту від 08.12.2011р. (а.с.10),
які підписані посадовими особами
відповідача без заперечень. Зі змісту
вказаного акту вбачається, що він
підписаний начальником очисних споруд
ОСОБА_2 в присутності головного
інженера відповідача Горбачевського
О.М., помічника прокурора Сакоренко І.О.
та інших осіб.

Згідно з п. 4.13 Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Мінприроди №464
від 10.09.2008р. за результатами проведеної
планової або позапланової перевірки, в
тому числі спільно з іншими органами
державного нагляду (контролю),
державним інспектором складається
уніфікований акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного
законодавства, що містить перелік
питань для здійснення планових заходів
державного нагляду (контролю), залежно
від ресурсу, що перевірявся.

Зважаючи на те, що доказів оскарження
зазначених документів у встановленому
законом порядку відповідачем не
надано, а відтак, на час вирішення спору
він є чинним, відомості, зазначені в
них, відповідачем не спростовані. Таким
чином, відсутні підстави для
відхилення акта перевірки та акту
відбору проб грунту в якості
неналежних доказів по справі.

За результатами аналізу проб ґрунту,
проведеного головним спеціалістом
відділу екологічного та
інструментально-лабораторного
контролю Корецькою О.Ю. в
Західно-Донбаському регіоні Державної
екологічної інспекції в
Дніпропетровській області відібраних
в місці забруднення, встановлено
забруднення ґрунту хлоридами на
земельній ділянці площею 4250м2.

Стаття 41 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
встановлює економічні заходи
забезпечення охорони навколишнього
природного середовища, зокрема,
передбачає відшкодування в
установленому порядку збитків,
завданих порушенням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим.

Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Застосування
заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів. Шкода, заподіяна
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, підлягає компенсації в
повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодування
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди
визначено у статті 1166 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи; вина
завдавача шкоди; наявність шкоди;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою. У свою чергу
відповідач повинен довести, що в його
діях (діях його працівників) відсутня
вина у заподіянні шкоди.

Згідно з Методикою визначення розмірів
шкоди, зумовленої забрудненням та
засміченням земельних ресурсів через
порушення природоохоронного
законодавства, затвердженої Наказом
Мінприроди України від 04.04.2007р. № 149
було здійснено розрахунок збитків,
який склав 121664,74грн. При цьому,
правильність розрахунку шкоди,
заподіяної навколишньому природному
середовищу у розмірі 121664,74грн.
підтверджено експертним висновком
екологічної експертизи по
кримінальній справі № 35129005, порушеної
відносно начальника очисних споруд КП
"Павлоградводоканал" ОСОБА_2 за
ознаками складу злочинів, передбачених
ч.2 ст.367, ч.1 ст.239 КК України. Також,
відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України,
вирок суду у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
при вирішенні спору з питань, чи мали
місце певні дії та ким вони вчинені.
Таким чином, ухвала суду про
направлення кримінальної справи на
додаткове розслідування не може
розглядатися як доказ, що спростовує
факт забруднення грунту щодо
аварійного скиду 8-9 грудня 2011 року,
оскільки вона не є кінцевим
процесуальним рішенням у справі.

Крім того, посилання відповідача на те,
що акт відбору проб грунту від 08.12.2011р.
не відповідає вимогам ГОСТ 17.4.3.01-3, ГОСТ
17.44.02-84 є безпідставними, оскільки
відповідно до Експертного висновку
екологічної експертизи по
кримінальній справі №35129005, відібрані
Державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища в
Дніпропетровській області проби
грунтів та схеми відібрання проб
грунтів відповідає вимогам ГОСТ
17.4.3.01-83, ГОСТ 17.44.02-84 і цей висновок не
спростовано матеріалами кримінальної
справи. Надані відповідачем 20.02.2014р. до
суду апеляційної інстанції копія схеми
основних споруд та технологічних
комунікацій, копія експлікацій
будівель та споруд, картографічні дані
не спростовують висновків експерта
(а.с. 54-56), тому не можуть бути доказом
відсутності вини відповідача.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що доказами по справі
доведено наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої
інстанції визнав позовні вимоги
обґрунтованими, документально
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню, з чим погоджується суд
апеляційної інстанції.

Клопотання відповідача про зупинення
провадження у даній справі до розгляду
кримінальної справи за обвинуваченням
посадової особи відповідача ОСОБА_2 в
службовій недбалості та забрудненні
земель шкідливими речовинами, не
підлягає задоволенню, так як на час
винесення рішення господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№6/5005/3331/2012 висновки експертизи не
спростовані та доведено протиправну
поведінку відповідача. В тому разі,
якщо істотні для справи обставини
зміняться в результаті винесення
вироку, то відповідач не позбавлений
права звернутися до господарського
суду про перегляд рішення суду за
нововиявленими обставинами (розділ
ХІІІ Господарського процесуального
кодексу України).

Відповідно до абз.7 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір при задоволенні
позову покладається на відповідача, що
вірно враховано при винесенні рішення
суду.

Таким чином, підстави для зміни або
скасування ухвали суду, передбачені
статтею 104 ГПК України, відсутні, а в
задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Павлоградське виробниче
управління водопровідно -
каналізаційного господарства",
м.Павлоград, Дніпропетровська область,
- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 14.11.2013
року по справі №6/5005/3331/2012, - залишити
без змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України на
протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано
11.03.2014р.

Головуючий
І.М. Герасименко

Судді
Е.В. Орєшкіна

І.А. Сизько