КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.
Справа№ 927/1238/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно
з протоколом судового засідання від
17.03.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Чернігівгаз» на рішення
господарського суду Чернігівської
області від 14.11.2013 року

у справі №927/1238/13 (суддя Сидоренко А.С.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»

до публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз»

про стягнення 1 478 796,43 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 14.11.2013 року у
справі №927/1238/13 позов задоволено
частково. Стягнуто з публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз» на користь публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» 692 925,95 грн. три відсотки
річних, 531 623,80 грн. пені та 24 491,00 грн.
судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, публічне акціонерне товариство
по газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Чернігівської області від 14.11.2013 року у
справі №927/1238/13 та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» в повному обсязі. В своїх
доводах апелянт посилається на те, що
рішення суду першої інстанції прийняте
із неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи та з
порушенням норм матеріального права.

Ухвалою від 11.12.2013 року Київським
апеляційним господарським судом у
складі колегії суддів: головуючий
суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І.,
Федорчук Р.В. прийнято до провадження
вказану вище апеляційну скаргу та
призначено розгляд справи №927/1238/13 у
судовому засіданні за участю
повноважних представників сторін.

Відповідно до розпорядження секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014 року у зв'язку з участю судді
Федорчука Р.В. в іншому судовому
засіданні, змінено склад судової
колегії на: головуючий суддя
Майданевич А.Г., судді Лобань О.І.,
Гаврилюк О.М.

Відповідно до розпорядження секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
17.03.2014 року у зв'язку з участю судді
Гаврилюка О.М. в іншому судовому
засіданні, змінено склад судової
колегії на: головуючий суддя
Майданевич А.Г., судді Лобань О.І.,
Федорчук Р.В.

Представники позивача приймали участь
у судових засіданнях, в яких надавали
свої пояснення та заперечували проти
доводів, що викладені в апеляційній
скарзі та просили апеляційну скаргу
ПАТ по газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз» залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Чернігівської області від 14.11.2013
року у справі №927/1238/13 - без змін.

Представник відповідача з'явився в
дане судове засідання, в якому надав
свої пояснення щодо суті спору,
підтримав доводи, що викладені в
апеляційній скарзі та просив скасувати
рішення господарського суду
Чернігівської області від 14.11.2013 року у
справі №924/1238/13 в частині стягнення з
ПАТ по газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз» 531 627,80грн. пені і 692 925,95
грн. 3% річних та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
беручи до уваги межі перегляду справи в
апеляційній інстанції, розглянувши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.09.2011 року, між Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» (продавець) та публічним
акціонерним товариством «Чернігівгаз»
(покупець) укладено договір №14/2232/11
купівлі-продажу природного газу (а. с.
11-15).

Відповідно до п. 1.1. зазначеного
договору, продавець зобов'язався
передати у власність покупцю у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ для потреб
суб'єктів господарювання, які
виробляють теплову енергію, у тому
числі блочних (модульних) котелень,
установлених на дахові та
прибудованих, та використовується
теплогенеруючими (теплопостачальними)
підприємствами на власні потреби та
втрати, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити газ на умовах
цього договору.

Пунктом 2.1. договору визначено, що
продавець передає покупцеві з 01
жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ в
обсязі до 52500,000 тис. куб. м.

Згідно п. п. 5.1., 5.2. договору, ціна
(граничний рівень ціни) на природний
газ та послуги з його транспортування
установлюється НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м
природного газу становить 3 023,50 грн. без
урахування збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та податку на додану вартість.
До сплати за 1000 куб. м природного газу - 3
023,50 грн., крім того, ПДВ - 20%, всього з ПДВ
- 3 628,20 грн. До ціни газу додається тариф
на послуги з транспортування
природного газу, який становить 285,00
грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 342,00
грн. Всього до оплати за природний газ
та послуги з його транспортування - 3
308,50 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ -
3 970,20 грн.

За умовами п. 6.1. договору, оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1.
цього договору, покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу. Неустойка
нараховується продавцем протягом
шести місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

На виконання умов договору, протягом
жовтня 2011 року - серпня 2012року позивач
передав, а відповідач прийняв
природний газ в обсязі 32 871,484 тис. куб. м
на загальну суму 126 274 758,71 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу
від 31.10.2011року, 30.11.2011 року, 31.12.2011 року,
31.01.2012 року, 29.02.2012року, 31.03.2012 року, 30.04.2012
року, 31.05.2012 року, 30.06.2012року, 31.07.2012 року,
31.08.2012 року (а. с. 21-32).

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами укладались додаткові угоди
№1, №2, №3 та №4 до договору
купівлі-продажу природного газу
№14/2232/11 від 30.09.2011 року, відповідно до
яких змінювалась ціна за 1000 куб. м
природного газу, решта умов цього
договору залишались незмінними і
обов'язковими для виконання.

Однак, відповідач вчасно не виконав
свої зобов'язання щодо оплати
отриманого природного газу, внаслідок
чого, публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» звернулось до
господарського суду Чернігівської
області з позовом до публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз» про стягнення пені у
розмірі 531 623,80 грн., втрат внаслідок
інфляційних процесів - 254 246,68 грн., 3%
річних від простроченої суми боргу - 692
925,95 грн. та 29 575,93 грн. судових витрат.

При прийнятті оскаржуваного рішення
місцевий господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
про стягнення пені у розмірі 531 623,80 грн.
та 3% річних від простроченої суми боргу
- 692 925,95 грн. є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню. Крім того, у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 254 246,68 грн.
втрат внаслідок інфляційних процесів
відмовлено.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що
рішення суду першої інстанції прийняте
із неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи та з
порушенням норм матеріального права.
Так, 03.01.2013 року ухвалою господарського
суду Чернігівської області у справі
№927/21/1б/13 у відношенні ПАТ
«Чернігівгаз» порушено провадження у
справі про банкрутство та введено
мораторій на задоволення вимог
кредитора, тому відповідач вважає, що
суд першої інстанції невірно дав
правову оцінку Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
зокрема застосування мораторію на
задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, при винесені
оскаржуваного судового рішення,
знаходить апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачає, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною 7 статті 179 ГК України
передбачено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України та п. 1, п.
7 ст. 193 ГК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач повністю розрахувався з
позивачем за поставлений газ, при цьому
з порушенням строків, обумовлених
сторонами в договорі, що
підтверджується довідками позивача.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання,
зобов'язаний на вимогу кредитора
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також 3% річних
від простроченої суми.

Частиною 3, п. 14 постанови пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах по банкрутство» №15
від 18.12.2009 року передбачено, що до
складу грошових вимог кредитора
зараховується заборгованість за
передані товари, виконані роботи і
надані послуги, сума кредитів та позики
з урахуванням процентів, які
зобов'язаний сплатити боржник, а також
індекс інфляції від суми основного
боргу та три проценти річних від
простроченої суми, нараховані
відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до п. 50 зазначеної
постанови на передбачені статтями 536 та
625 ЦК проценти та індекс інфляції за
весь час прострочення грошового
зобов'язання не поширюється заборона
на їх нарахування в період провадження
справи про банкрутство, то кредитор не
позбавлений права подавати додаткові
вимоги щодо стягнення процентів та
інфляційних втрат відповідно до
порядку, встановленого Законом.

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання за договором
купівлі-продажу природного газу
№14/2232/11 від 30.09.2011 року, позивач
здійснив розрахунок інфляційних втрат
у розмірі 254 246,68 грн. та 3% річних від
простроченої суми боргу, яка становить
692 925,95 грн.

Відповідно до п. 2 інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
17.07.2012 року «Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права» сума боргу з
урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожен місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція.

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Київський апеляційний господарський
суд перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат та
провівши перерахунок 3 % річних,
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позовні вимоги в частині
стягнення інфляційних втрат у розмірі
254 246,68 грн. не підлягають задоволенню,
оскільки інфляційне збільшення суми
боргу за період з 16.10.2011 року по 15.12.2012
року не відбувалось та дійшов висновку,
що розрахунок, який здійснено
позивачем та перевірено господарським
судом Чернігівської області є
арифметично вірним, а тому судом першої
інстанції правомірно задоволено
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 692 925,95 грн.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
стягнення з публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Чернігівгаз» 531 623,80 грн.
пені з огляду на наступне.

Судовою колегією Київського
апеляційного господарського суду
встановлено, що ухвалою господарського
суду Чернігівської області від 03.01.2013
року у справі №927/21/1б/13 у відношенні ПАТ
по газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз» порушено провадження у
справі про банкрутство та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Статтею 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, що була чинна на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що мораторій на задоволення
вимог кредиторів - це зупинення
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань щодо сплати
податків і зборів, застосованих до
прийняття рішення про ведення
мораторію.

Згідно з ч. 4 ст. 12 цього Закону (в
редакції до 18.01.2013 року) мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
справи про банкрутство. Протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює
загальну заборону на нарахування
штрафу і пені протягом часу дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів. Зміст цієї заборони не
пов'язаний з визначенням поняття
мораторію і не обмежений ним. Заборона
чинна протягом дії мораторію.
Неустойка (штраф, пеня) за невиконання
грошових зобов'язань не нараховується
в силу прямої заборони закону,
безвідносно до часу її виникнення.

Крім того, не може розглядатися питання
про поширення чи непоширення мораторію
на ненараховану неустойку, оскільки
законом виключена можливість
виникнення та існування відносин
нарахування неустойки боржнику, щодо
якого діє мораторій, введений при
провадженні справи про його
банкрутство.

Отже, зі змісту Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
боржник повинен виконувати
зобов'язання, що виникли після введення
мораторію, але пеня та штраф за їх
невиконання або неналежне виконання не
нараховуються, за винятком випадків,
які можуть бути встановлені
спеціальними нормами законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Вищого господарського суду
України від 31.07.2013 року у справі
№922/874/13-г, Верховного Суду України від
12.03.2013 року у справі №3-71гс12 та від 01.10.2013
року у справі №3-27гс13.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду вважає, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про обґрунтованість
стягнення з ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Чернігівгаз» 531 623,80 грн.
пені за неналежне виконання грошових
зобов'язань під час дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів.

Зазначеним вище обставинам місцевим
господарським судом не було надано
належної правової оцінки, що призвело
до прийняття невірного рішення, а тому
рішення суду в частині стягнення 531 623,80
грн. пені слід скасувати.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищенаведене, апеляційний
господарський суд вважає, що
зазначеним вище обставинам місцевий
господарський суд не надав належної
оцінки, що призвело до прийняття
невірного рішення. Зокрема, рішення
господарського суду Чернігівської
області від 14.11.2013 року у справі №927/1238/13
прийнято з неправильним застосуванням
норм матеріального права, і є таким що
не відповідає нормам закону.

Таким чином, апеляційна скарга
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз» на рішення
господарського суду Чернігівської
області від 14.11.2013 року у справі №927/1238/13
підлягає задоволенню частково, а
оскаржуване рішення суду слід
скасувати частково в частині стягнення
пені та прийняти нове рішення суду,
яким позов задовольнити частково. В
іншій частині рішення господарського
суду Чернігівської області від 14.11.2013
року у справі №927/1238/13 про стягнення
трьох відсотків річних та про відмову у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення інфляційних втрат - залишити
без змін.

Судові витрати розподіляються
відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Чернігівгаз» на рішення
господарського суду Чернігівської
області від 14.11.2013 року у справі №927/1238/13
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Чернігівської області від 14.11.2013 року у
справі №927/1238/13 скасувати частково в
частині стягнення пені та прийняти
нове рішення суду, яким позов
задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Чернігівгаз» (14021, м.
Чернігів, вул. Любецька, 68, ) на користь публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, ) 692 925,95 грн. три відсотки річних, 13
858,52 грн. судового збору за розгляд
справи в суді першої інстанції.

В решті позовних вимог про стягнення 531
623,80 грн. пені - відмовити.

В іншій частині рішення господарського
суду Чернігівської області від 14.11.2013
року у справі №927/1238/13 про відмову у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 254 246,68 грн. інфляційних втрат
- залишити без змін.

3. Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ) на
користь публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Чернігівгаз» (14021, м.
Чернігів, вул. Любецька, 68, ) 5 316,24 грн. судового збору за
розгляд справи в суді апеляційної
інстанції.

4. Видачу відповідних наказів доручити
господарському суду Чернігівської
області.

5. Матеріали справи №927/1238/13 повернути
до господарського суду Чернігівської
області.

Головуючий суддя
А.Г. Майданевич

Судді
О.І. Лобань

Р.В. Федорчук