ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 р.
Справа №917/2479/13

за позовом Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
адреса: вул.Зигіна, 1, м.Полтава, 36000

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1,адреса: АДРЕСА_1

про стягнення 17 000,00 грн.

Суддя: Солодюк О.В.

Представники сторін:

від позивача: Сундалова М.В., дов. в
протоколі

від відповідача: ОСОБА_3, ордер в
протоколі, ОСОБА_1, посв. в протоколі

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення 17 000,00 грн., в т.ч. 8
500, 00 грн. штрафу та 8 500,00 грн.
нарахованої пені за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченого пунктом 2
статті 50, пунктом 1 частини 2 статті 13
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" відповідно до Рішення
адміністративної колегії Полтавського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
02/32-рш від 11.04.2013 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач
позов не визнають та посилаються на те,
що рішення адміністративної колегії не
отримував.

Представник відповідача в судове
засідання 04.03.2014р. подав зустрічну
позовну заяву Фізичної особи
підприємця-Мостового А.А. до
Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення.

Ухвалою суду від 04.03.2014р. у прийнятті
зустрічної позовної заяви відмовлено.

В судовому засіданні 04.03.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення оформлено та
підписано згідно ст. 84 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

Рішенням адміністративної колегії
Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(позивача) від 11.04.2013р. №02/32-рш за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачене
пунктом 2 статті 50 та частиною 1, пунктом
1 частини 2 статті 13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" на
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
(відповідача) накладено штраф у
розмірі 8 500,00 грн.

Пунктом другим резолютивної частини
витягу з рішення визнано дії ОСОБА_1,
які полягали у включенні у 2011 році до
вартості проїзду за тарифом та
стягнення з пасажирів додаткових 20 %, що
не відповідає чинному законодавству,
порушенням, передбаченим пунктом 2
статті 50 та частиною 1, пунктом 1 частини
2 статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку послуг з
перевезення пасажирів автобусами, які
працюють у звичайному режимі руху на
міжміських пасажирських маршрутах
загального користування в
територіальних межах населених
пунктів "Наріжжя" і "Строкачі" та
"Худоліївка", "Бурбино", "Жовтневе",
"Н.Петрівка", "Богданівка", "В.Лип"яги»,
"М.Лип"яги", "Семенівка" в частині
слідування через них міжміського
маршруту загального користування
"Семенівка-Наріжжя-Полтава" (рейси № 334
п"ятниця з часом відправлення з
Семенівка АС о 13.20 год. (через Хорол АС-1,
Білоцерківка АС, Решетилівка АС-2) до
Полтави АВ; № 333 п"ятниця з Полтава АВ
17.20 год. (через Решетилівка АС-2,
Білоцерківка Ас, Хорол Ас-1, Семенівка
АС, Наріжжя) до Семенівка АС; рейси № 335
неділя з часом відправлення з
Семенівка АС 10.30 год. Та в зворотньому
напрямку № 336 з Наріжжя о 11.55 год. (через
Хорол Ас, Білоцерківка АС, Решетилівка
АС-2) до Полтава АВ; № 335 неділя з часом
відправлення Полтава АВ о 17.20 год.
(через Решетилівка АС-2, Білоцерківка
АС, Хорол АС-1) до Семенівка АС у вигляді
встановлення таких цін, які неможливо
було б встановити за умов існування
значної конкуренції на ринку, що
призвело до ущемлення інтересів
споживачів (пасажирів).

Витяг вказаного рішення був
направлений на адресу відповідача
супровідним листом від 12.04.13р. № 02/2895
(а.с.12) та одержано згідно повідомлення
про вручення рекомендованого
поштового відправлення 24.04.2013р.(а.с.14)

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Відповідач рішення не оскаржував.

Відповідно до інформації, наданої
Головним управлінням казначейської
служби України у Полтавській області
від 04.07.2013р. за № 06-16/5654 на лист позивача
від 02.07.13р. № 02/4350, ФОП - ОСОБА_1 штраф не
сплатив.

Частиною 3 статті 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
встановлений двомісячний термін для
оплати штрафу за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Відповідач штраф в сумі 8 500,00 грн. не
сплатив і за ним утворилась
заборгованість зі сплати штрафу за
вказаним рішенням адміністративної
колегії від 11.04.2013 року № 02/32-рш в сумі 8
500,00 грн.

Доказів сплати відповідачем штрафу не
надано.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення з відповідача 8 500, 00 грн.
штрафу обгрунтована, підтверджена
наявними доказами і підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" за
кожен день прострочення сплати штрафу
стягується пеня в розмірі 1,5% від суми
штрафу.

За період з 25.06.2013р. по 12.12.2013р.
відповідач має сплатити 21 802,00 грн. пені.

Оскільки, за приписами вищенаведеної
норми розмір пені не може перевищувати
розмір штрафу, накладеного рішенням
Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
відповідачу нарахована пеня в розмірі 8
500,00 грн.

Розмір пені, що підлягає стягненню з
відповідача за період 25.06.2013 р. по 12.12.2013
р. становить 8 500,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в
сумі 17 000,00 грн. є обґрунтованими,
підтверджені матеріалами справи і
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні 04.03.14р. та заявою (вх.№2727 від
04. 03.14р.) просить суд розстрочити
виконання рішення на 17 місяців рівними
частинами в зв'язку з тяжким фінансовим
становищем та просить суд не стягувати
судовий збір.

Представник позивача в судовому
засіданні 04.03.14р. не заперечує проти
надання розстрочки.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Статтею 121 ГПК України передбачено,
зокрема, якщо при наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони або за своєю ініціативою
господарський суд у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Відповідно до п.7.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 9
від 17.10.12р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" підставою
для відстрочки, розстрочки, зміни
способу та порядку виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне надати розстрочку виконання
рішення на 17 місяців рівними частинами
по 1 000,00 грн. кожного місяця: з квітня
2014р. по серпень 2015р. (включно).

Пунктом 9 ст.5 Закону України «Про
судовий збір» від сплати судового
збору звільняються інваліди I та II груп,
законні представники дітей-інвалідів і
недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно п.3.8 ч.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI ГПК України»
громадяни, які мають статус фізичної
особи-підприємця та підпадають під
ознаки відповідних пунктів ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" мають право
користуватись пільгами, визначеними
цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач являється інвалідом війни II
групи (копія посвідчення в мат. справи
(а.с. 48), а тому звільняється від сплати
судового збору.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд
-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 до загального фонду Державного
бюджету України на рахунок управління
державної казначейської служби
України у Семенівському районі (, р/р 0441) за кодом
бюджетної класифікації 21081100, символ
звітності 106 - 8 500,00 грн. штрафу та 8 500,00
грн. пені.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. Надати розстрочку виконання рішення
з квітня 2014року по серпень 2015 року
(включно) по 1 000,00 грн. щомісячно.

Суддя
Солодюк О.В.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 12 березня 2014 року.

Примітка: Рішення набирає законної
сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України та може бути оскаржене в
порядку, визначеному ст. 93 ГПК України.