м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Експрес
про визнання недійсним
п.7.7 договору надання послуг
Від позивача: Кучева С. О.,
представник, довіреність № б/н від
Від відповідача: Семенець І. В.,
представник, довіреність № б/н від
представник, довіреність № б/н від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить визнати
недійсним п. 7.7. розділу 7
«Відповідальність сторін» договору
надання послуг № 48/У-48-13/1 від 15 квітня
2013 року, а також 1 147,00 грн. витрат по
сплаті судового збору з мотивів,
вказаних у позовній заяві.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.12.2013 р. порушено провадження
призначено на 23.01.2014 р.
У судовому засіданні 23.01.2014 оголошено
перерву у справі до 18.02.2014 року.
Через канцелярію господарського суду
м. Києва 24.01.2014 р. позивач подав заяву
про зміну підстави позову, в якій
просить суд визнати недійсним п. 7.7.
розділу 7 "Відповідальність сторін"
договору надання послуг № 48/У-48-13/1 від 15
У судовому засіданні 18.02.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
Представники від відповідача у
судовому засіданні та у своєму
письмовому відзиві на позовну заяву
проти позовних вимог заперечували,
просили у позові відмовити повністю.
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-
Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Експрес бетон"
(виконавцем) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Будконстракшн"
(замовником) 15.04.2013 р. укладено договір
на надання послуг № 48/У-48-13/1 (надалі -
договір), відповідно до п. 1.1. якого
виконавець зобов'язався надавати
замовнику в порядку та на умовах
визначених договором послуги по
використанню за їх прямим
призначенням: навантажувача
послуги) на об'єкті замовника за
адресою: м. Київ, перетин вул.
Червоноармійської та вул.
Червоноткацької "Будівництво
торгівельно-розважального комплексу",
а замовник зобов'язався прийняти та
оплатити надані виконавцем послуги в
строки та на умовах, передбачених
Відповідно до п. 2.4. договору, замовник
зобов'язався здійснювати розрахунок за
фактично надані виконавцем послуги
протягом чотирьох робочих днів після
підписання кожного акту
здачі-приймання робіт (надання послуг).
Згідно з підписаним сторонами актами
здачі-приймання робіт (надання послуг)
до даного договору позивачем надано
послуг на загальну суму 178460,20 гри., які
були оплачені відповідачем лише
Акти здачі-приймання робіт (надання
послуг) № ЕБ-05/13/04, № ЕБ-05/13/08, № ЕБ- 05/13/09,
№ ЕБ-05/13/10 підписані позивачем і
відповідачем 13.05.2013 р.
Акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) № ЕБ-06/10/20 підписаний позивачем
та відповідачем 10.06.2013 р.
Акт здачі-приймання робіт (надання
послуг) № ЕБ-07/12/03 підписаний позивачем
та відповідачем 12.07.2013 р.
Оплата за вказаними актами своєчасно
Рішенням Господарського суду м. Києва
від 17.10.2013 р. (суддя Ковтун А.С.) у справі
№ 910/17205/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Експрес
Бетон" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будконстракшн"
зобов'язано стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будконстракшн" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Експрес
Бетон" 138 960,00 грн. боргу, 4 886,09 грн. пені,
69 480,00 грн. штрафу, 1 058,20 грн. 3% річних, 4
287,69 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року
рішення господарського суду м. Києва
від 17.10.2013 року у справі № 910/17205/13
залишено без змін.

Відповідно до ст. 35 ГПК України,
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Факти, встановленні
рішенням господарського суду, за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Розділом 7 договору № 48/У-48-13/1 від 15.04.2013
року «Відповідальність сторін»
сторонами передбачена
відповідальність сторін договору за
невиконання та неналежне виконання
умов договору.

Відповідно до п. 7.7. договору, за
порушення замовником термінів оплат за
наданні виконавцем послуги понад 30
календарних днів, замовник
зобов'язується додатково сплатити
виконавцю штраф у розмірі 50% від
вартості наданих послуг, оплата яких
прострочена.

Позивач стверджує, що п. 7.7. договору є
таким, що суперечить законодавству
України та порушує його права.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що застосування до сторони
договору яка допустила порушення
строків виконання грошового
зобов'язання одночасно двох видів
відповідальності у вигляді стягнення
пені та штрафу, тобто двократного
притягнення до юридичної
відповідальності одного виду за одне і
теж саме порушення, є неправомірним та
фактично означає можливість
подвійного притягнення до
відповідальності за одне порушення, що
суперечить положенням статті 61
Конституції України.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача є такими, що
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є штрафні санкції, до яких
віднесено штраф та пеню (частина перша
статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено частиною третьою статті 549
ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК
України, статтями 1,3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою, статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

При цьому, одночасне стягнення пені та
штрафу у разі порушення господарських
зобов'язань, не суперечить ст. 61
Конституції України, оскільки згідно
зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є
формами неустойки, а відповідно до
статті 230 ГК України - видами штрафних
санкцій, тобто не є окремими та
самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій (такої позиції
дотримується Верховний Суд України у
своїй постанові від 27.04.2012 року № 3-24гс12
та Вищий Господарський Суд України у
своїй постанові від 12.06.2012 року
№06/5026/1052/2011).

Обов'язок доказування згідно зі ст. 33
ГПК України покладено на сторони, кожна
з яких повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

З урахуванням викладеного, через
недоведеність позивачем, встановлених
законодавством підстав для визнання п.
7.7. договору недійсним, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог позивача про
визнання п. 7.7 договору надання послуг
№ 48/У-48-13/1 від 15.04.13 р. недійсним.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
скориставшись при цьому належним
способом захисту, зокрема, наведеними
статтею 16 ЦК України: визнання права,
визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право та ін.

Матеріали справи не містять посилань
на фактичне порушення прав позивача з
боку відповідача внаслідок укладення
спірного пункту договору, а позивачем
не надано суду доказів на
підтвердження фактів порушення його
права.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі
надані сторонами докази, документи та
пояснення в їх сукупності, зважаючи на
встановлені факти та вимоги
вищезазначених правових норм,
господарський суд м. Києві дійшов
висновку про необґрунтованість вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будконстракшн" щодо
визнання п. 7.7 договору надання послуг
№ 48/У-48-13/1 від 15.04.08 р. недійсним.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. МандриченкоДата
складання рішення 28.02.2014 р.