ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.02.14р. Справа № 904/426/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірми "Мушкетер",
ю/а: 49045, м. Дніпропетровськ, вул.
Єсеніна, б. 24; ф/а: 49000, м.Дніпропетровськ,
вул. Лоцманський узвіз, 6

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика Стимул", ю/а: 49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Сєрова, 21, п/а: 49040,
м. Дніпропетровськ, а/с 2402

про визнання договору поставки № 13/01-13
від 03.01.2013 року недійсним

Суддя Панна С.П.

Представники:

Від позивача Биструшкін О.С. -
представник за довіреністю від 14.12.2013
року

Від відповідача Гайбатов М.Е. -
представник за довіреністю від 20.10.2013
року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Мушкетер"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика Стимул" про визнання недійсним
договору поставки № 13/01-13 від 03.01.2013
року.

Позов обґрунтовано невідповідністю
умов договору ст. ст. 269-270
Господарського кодексу України, п. 16
Положення про постачання товарів
народного споживання, оскільки
сторонами не визначено гарантії щодо
якості товарів, що поставляються,
комплектність товарів, що
поставляються, порядок і терміни
узгодження і представлення
специфікацйій.

Відповідач проти позову заперечує
(заперечення на позов від 11.02.2014 року)
посилаючись на те, що сторонами було
досягнуто згоди щодо всіх істотних
умов договору, що підтверджується,
зокрема, рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23.01.2014
року у справі № 904/10142/13, згідно
якого з ТОВ фірми "Мушкетер" стягнуто на
користь ТОВ "КФ "Стимул" 321 905,65 грн. Крім
того, товарообіг за спірним договором
склав більше 1000000,00 грн.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
справі оголошувались вступна та
резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика "Стимул", як постачальником, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою "Мушкетер", як
покупцем, укладено договір поставки №
13/01-13 за умовами якого (п. 1.1)
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність покупця товар
разом з усіма товаросупровідними
документами, а саме: рахунок на
поставлений товар, видаткова накладна,
сертифікат відповідності (паспорт
якості), товарно-транспортна накладна,
податкова накладна, що стосується
товару, в асортименті, кількості та
цінами, зазначеними у специфікаціях,
які є невід'ємною частиною цього
договору, а покупець прийняти й
оплатити їх на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору адресою
місяця поставки є адреса, зазначена у
замовленні покупця.

Згідно з п. 1.3 договору постачальник
гарантує, що товар належить йому на
праві власності, не перебуває під
забороною відчуження, арештом, не є
предметом застави та іншим засобом
забезпечення виконання зобов'язань
перед будь-якими фізичними або
юридичними особами, державними
органами і державою, а також не є
предметом будь-якого іншого обтяження
чи обмеження, передбаченого чинним
законодавством.

Загальна ціна товару складається із
сум, визначених у видаткових накладних,
які надані на підставі договору (п. 2.4
договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено
наступне: якість товару, що
поставляється за даним договором
повинна відповідати вимогам,
встановленим державними стандартами і
технічними умовами, діючими на
території України.

За приписами п. 3.2 договору документи,
які підтверджують якість товару
передаються разом з товаром в
оригіналах або у копіях, засвідчених
повноважними особами.

Згідно з п. 4.1 договору товар
поставляється у строк 5 календарних
днів, силами та засобами постачальника
до місяця, вказаного у замовленні
покупця, у відповідній кількості та
належній якості, а також у
відповідності до інших вимог
законодавства.

Право власності на товар і ризик
випадкової його загибелі або
пошкодження переходить від
постачальника до покупця з моменту,
коли товар поставлено покупцеві та
відвантажено на місці, вказаному у
замовленні і зроблено відмітку про
прийом товару на видатковій накладній
(п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору покупець
оплачує товари шляхом банківського
переказу на рахунок постачальника
протягом 45 календарних днів, з моменту
прийому товару.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що
прийомка товару за якістю приймається
у відповідності з Інструкцією про
порядок прийомки продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
кількістю, затвердженої постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від 24.04.1966 року № П-7 з урахуванням
особливостей узгоджених у договорі.

За умовами п. 8.1 договору у випадку
виявлення поставки товару, яка не
відповідає стандартам, технічним
умовам, умовам договору або Закону,
постачальник має право не приймати
товар, а прийнятий товар підлягає
заміні або поверненню.

Даний договір набирає чинності з
моменту укладення та діє до 31.12.2013 року
(п. 13.1 договору).

Протоколом узгодження розбіжностей
від 03.01.2013 року до договору поставки №
13/01-13 від 03.01.2013 року сторони погодили
викласти п. 4.1 вказаного договору у
наступній редакції: покупець отримує
товар на складі постачальника,
вивозить його власними транспортними
засобами протягом 5 календарних днів з
дня направлення заявки (а. с. 15).

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання договору поставки від 03.01.2013
року № 13/01-13 недійсним в зв'язку з
невизначенням сторонами істотних умов
договору, а саме гарантій щодо якості
товарів, які поставляються,
комплектності товарів, які
поставляються, порядку і термінів
узгодження і представлення
специфікацій.

Позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Зокрема зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику про
визнання угод недійсними" передбачено,
що угода може бути визнана недійсною
лише з підстав і з наслідками,
передбаченими законом; в кожній справі
про визнання угоди недійсною суд
повинен встановити наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і настання
певних юридичних наслідків.

Таким чином, вирішуючи спори про
визнання угод недійсними,
господарський суд повинен встановити:
відповідність змісту угод вимогам
закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Статтею 266 Господарського кодексу
України передбачено, що предметом
поставки є визначені родовими ознаками
продукція, вироби з найменуванням,
зазначеним у стандартах, технічних
умовах, документації до зразків
(еталонів), прейскурантах чи
товарознавчих довідниках. Предметом
поставки можуть бути також продукція,
вироби, визначені індивідуальними
ознаками. Загальна кількість товарів,
що підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони обумовили всі обов'язкові для
поставки родові ознаки у видаткових
накладних (а. с. 82-94, 110-111), що не
суперечить вимогам Господарського
кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 268 Господарського
кодексу України, номери та індекси
стандартів, технічних умов або іншої
документації про якість товарів
зазначаються в договорі. Якщо вказану
документацію не опубліковано у
загальнодоступних виданнях, її копії
повинні додаватися постачальником до
примірника договору покупця на його
вимогу.

З матеріалів справи та договору
вбачається, що сторони п. 1.1, п. 7.3, п. 8.1
договору обумовили, що разом з товаром
постачальником передається покупцю
пакет документів, зокрема, сертифікати
відповідності (паспорти якості) та
передбачили перелік дій, які необхідно
вчинити покупцю у випадку виявлення
неякісності товару.

Крім того, матеріали справи не містять
вимог позивача-покупця до відповідача
щодо отримання сертифікату якості на
товар або актів, складених відповідно
до вимог Інструкції П-7.

Факт реальності виконання спірного
договору поставки від 03.01.2013 року за №
13/01-13 підтверджується наданими
видатковими накладними (а. с. 82-94, 110-111),
платіжними дорученнями № 3345 від 24.09.2013
року на суму 5000,00 грн., № 3359 від 25.09.2013
року на суму 10000,00 грн., № 3387 від 26.09.2013
року на суму 10 000,00 грн., № 3407 від 27.09.2013
року на суму 10000,00 грн., № 3411 від 30.09.2013
року на суму 10000,00 грн., № 120 від 01.10.2013
року на суму 10 000,00 грн., № 127 від 02.10.2013
року на суму 10000,00 грн., № 129 від 03.10.2013
року на суму 10000,00 грн., платіжним
дорученням № 138 від 04.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 155 від 07.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 162 від 08.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 177 від 09.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 192 від 10.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 196 від 14.10.2013 року на суму
27586,84 грн., № 209 від 15.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 233 від 16.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 265 від 17.10.2013 року на суму
7350,00 грн., № 283 від 18.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 287 від 21.10.2013 року на суму
10000,00 грн., № 312 від 22.10.2013 року на суму
10000,00 грн. та поясненнями позивача й
відповідача від 25.02.2014 року.

Зважаючи на пояснення позивача та
відповідача від 25.02.2014 року, в яких
сторони зауважили, що у вищевказаних
накладних та платіжних дорученнях
сторонами помилково зазначено
посилання на інший договір поставки
замість спірного договору поставки від
03.01.2013 року № 13/01-13, суд приходить до
висновку, що кожною зі сторін були
вчинені дії, спрямовані на виконання
умов спірного договору поставки від
03.01.2013 року № 13/01-13, що свідчить про
досягнення сторонами згоди з усіх
істотних умов, які є необхідними для
даного типу договорів.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
"Мушкетер" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кондитерська
фабрика Стимул" - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя
С.П.Панна

Повне рішення складено - 03.03.2014 року.