ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Справа № 904/4770/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Костенко Т.Ф.,
Сибіги О.М.перевіривши матеріали
касаційної скаргидержавного
підприємства "Придніпровська
залізниця"на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013у
справігосподарського суду
Дніпропетровської областіза
позовомдержавного підприємства
"Придніпровська
залізниця"довідкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний
комбінат"простягнення 14 284, 80 грн.в
судовому засіданні взяли участь
представники:від позивача:Федосова Р.М.
- дов. №32 від 01.01.2014;від
відповідача:Матвєєва Т.В. - дов. №52-16/45
від 23.01.2014;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 14.08.2013 господарського суду
Дніпропетровської області (суддя
Загтнайко Т.В.) позов задоволено.

Стягнуто з ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь ДП "Придніпровська залізниця"
плату за користування вагонами у
розмірі 14 284, 80 грн., судовий збір у
розмірі 1 720, 50 грн.

Рішення мотивоване тим, що відповідно
до ст.ст. 46, 47 Статуту залізниць України
одержувач зобов'язаний прийняти і
вивезти вантаж, що надійшов на його
адресу. У разі прибуття вантажу на
адресу одержувача, поставка якого йому
не передбачена планом (договором,
контрактом, замовленням, нарядом та
ін.), останній зобов'язаний прийняти
такий вантаж від станції на
відповідальне зберігання.

Постановою від 23.12.2013
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду (судді: Прудніков
В.В. - головуючий, Орєшкіна Е.В.,
Широбокова Л.П.) рішення від 14.08.2013
господарського суду Дніпропетровської
області скасовано. У задоволені позову
ДП "Придніпровська залізниця"
відмовлено.

Постанова мотивована тим, що позивачем
не доведено факту неможливості подачі
вагонів на колії станції призначення
за період їх затримки, тому підстави
для затримки вагонів та нарахування
плати за їх користування, за час
затримки відсутні.

Не погоджуючись з постановою
апеляційної інстанції ДП
"Придніпровська залізниця" звернулось
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою і просить її
скасувати, посилаючись на те, що судом
апеляційної інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст.ст. 31, 42, 119, 125 Статуту
залізниць України; ст.ст.33, 34
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акта, знаходить
необхідним у задоволенні касаційної
скарги відмовити.

Господарськими судами встановлено, що
06.11.2008 ДП "Придніпровська залізниця" та
ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" уклали договір
№ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч "Про експлуатацію
під'їзної колії ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці". Договір
регулює відносини щодо подачі і
забирання вагонів.

На виконання вищевказаного договору,
ДП "Придніпровська залізниця" прийняті
порожні вагони власності ТОВ
"МЕТІНВЕСТ ШИПППІНГ", ТОВ
"Укрметалургтранс", ДП "Укрспецвагон" до
перевезення на адресу одержувача - ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат".

На шляху прямування, відповідно до
вимог п.п. 9, 10 Правил користування
вагонами і контейнерами, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 25.02.1999 за №113 та зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 15.03.1999
за № 165/3458, на станціях Приворот та
Милорадівка Придніпровської залізниці
дані вагони затримані на підставі
наказів №№538, 539 від 19.12.2012 через
зайнятість колій на станції
призначення Кривий Ріг у зв'язку з
неприйняттям вагонів відповідачем на
свою під'їзну колію.

Станціями Милорадівка та Приворот
Придніпровської залізниці складено
акти №№ 7, 26 від 19.12.2012 (ГУ-23а) про
затримку вагонів та акти загальної
форми №№10, 26 від 19.12.2012 (ГУ-23).
Повідомлення про затримку вагонів
станцією призначення вручено
представникам ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" в
порядку і строки, визначені п.10 Правил
користування вагонами та контейнерами.

За час затримки вагонів, залізницею
нараховано плату за користування
спірними вагонами за відомостями плати
№№ 24129233, 26129239, 29129254, 22129228, 23129229 на
загальну суму 14 284, 80 грн., які
працівниками ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
підписані із запереченням: "З сумою за
затримку не згодні. ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
готовий був прийняти вагони на під'їзну
колію".

Згідно з технологічним процесом роботи
зайнятість приймально-відправних
колій по станції Кривий Ріг планує
поїзний диспетчер дирекції з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку УЗ і власних
вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів і ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції.
Згідно п.14.2 Інструкції з руху поїздів і
маневрової роботи на залізницях
України, затвердженої наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 31.08.2005 за № 5076, приймання
поїздів на станцію має проводитись на
вільні колії, які призначені для цього
технічно - розпорядчим актом станції.

Апеляційним господарським судом
встановлено, що відповідно Положення
про зайнятість колій за наказами №№ 538,
539 на колії станції №3 з 20:30 год. 17.12.2012 до
03:05 год. 19.12.2012 по актам загальної форми
ГУ-23 №№9332-9351; на колії №4 з 22:00 год.
19.12.2012 до 13:00 20.12.2012, за актами загальної
форми ГУ-23 №№9362-9364; на колії №5 з 21:15
год. 16.12.2012 до 01:25 год. 26.12.2012 по актам
загальної форми №9314-9322/9475-9483 мала місце
затримка вагонів на колії станції
Кривий Ріг з вини одержувача - ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат". Посилання на акти загальної
форми, як на підтвердження затримки
вагонів на колії станції Кривий Ріг з
вини одержувача, яким своєчасно не було
звільнено колії, зазначені також у
Положенні про зайнятість колій по
коліях №№ 6, 8, 12, 14.

Однак, як встановлено господарським
судом апеляційної інстанції акти
загальної форми ГУ - 23 за №№10, 26
складено в порушення вимог п. 8 Правил
користування вагонами та контейнерами,
за яким, у разі затримки вагонів на
станції з причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції та
вантажовласником. Надані позивачем
акти загальної форми підписано лише
представниками залізниці, тому вони не
можуть служити належним доказом
підтвердження викладених в них
обставин. Доказів виклику
представників вантажоотримувача для
підписання актів загальної форми
залізницею не надано. Акти про відмову
в підписанні цих актів не складались.

Правила користування вагонами та
контейнерами є спеціальною правовою
нормою, яка визначає порядок і умови
користування вагонами та контейнерами,
порядок визначення плати за їх
користування.

Апеляційним господарським судом також
встановлено, що спірні вагони
простояли на станції затримки протягом
3 діб, однак згідно Положення про
зайнятість колій, в цей період ДП
"Придніпровська залізниця" здійснювало
подачу відповідачу під
завантаження-вивантаження інших
вагонів.

З Положення про зайнятість колій
вбачається, що колія №3 вільна з 16:20 год.
20.12.2012 до 05:20 год. 21.12.2012 (13 год.); колія №4
з 13:00 год. до 23:50 год. 20.12.2012 (10 год. 50 хв.);
колія №9 з 03:55 год. до 19:15 год. 21.12.2012 (15
год. 10 хв.); колія №11 з 13:50 год. до 23:05 год.
20.12.2012 (9 годин); колія №1б з 10:35 год. до 18:10
год. 18.12.2012 (7 год. 40 хв.), з 03:55 год. до 12:50
год. 20.12.2012 (8 год. 45 хв.), з 09:10 год. 21.12.2012
до 03:15 год. 22.12.2012 (18 год.). Доказів
неможливості подачі спірних вагонів на
ці колії у зазначений час позивач
господарським судам не надав. У
Положенні про зайнятість колій позивач
посилається, що деякі колії певний час
використовувались для проведення
маневрових робіт, і обгону локомотива,
згідно ЄТП роботи під'їзної колії на
станції Кривий Ріг, але будь - яких
доказів проведення цих робіт
господарським судам не надав. Щодо
колії № 1б, то відповідно до ЄТП роботи
під'їзної колії на станції Кривий Ріг -
ця колія також є
приймально-відправного призначення, у
тому числі для парних та непарних
вантажних поїздів.

Статтями 46, 47 Статуту залізниць України
передбачено, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти зі станції вантаж,
що надійшов на його адресу. Терміни
вивезення і порядок зберігання
вантажів установлюються Правилами.
Вантажі, що прибули, зберігаються на
станції безкоштовно протягом доби. Цей
термін обчислюється з 24-ої години дати
вивантаження вантажу (контейнера)
засобами залізниці або з 24-ої години
дати подачі вагонів під вивантаження
засобами одержувача. За зберігання
вантажу на станції понад зазначений
термін справляється плата, встановлена
тарифом.

Відповідно ст. 119 Статуту залізниць
України за користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами
користування вагонами та контейнерами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства.

Плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватися лише за наявності вини
у сторони у зобов'язані.

Статтею 129 Статуту залізниць України
встановлено, що обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України 28.09.2004
за №856 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.10.2004 за
№1316/9915 встановлено, що порожні власні
вагони перевозяться за перевізними
документами, в яких у графі
"найменування вантажу" вказується:
"Власник вагона (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт тощо)". Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
17 розділ) 1 Тарифного керівництва N1.
Отже, порожні приватні власні вагони,
які перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом N1,
а також інші права та обов'язки, які має
одержувач відносно вантажу, що прибув
на його адресу.

У разі затримки вагонів на станції з
причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери.

Відповідно п.п.9, 10, 13 вищевказаних
Правил користування вагонами і
контейнерами, про затримку вагонів і
контейнерів з вини вантажовласника на
підходах до станції призначення
залізниця видає наказ. Наказ
підписується посадовою особою,
визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Усі дані, вказані в цьому
акті, передаються станцією у
"Повідомленні про затримку вагонів" до
інформаційно-обчислювального центру
залізниці та на станцію призначення.
Акт про затримку вагонів складається у
трьох екземплярах - один залишається на
станції затримки і два додаються до
перевізних документів. Станція
призначення інформує вантажовласника
про затримку вагонів з його вини,
передаючи йому копію Повідомлення про
затримку вагонів не пізніше двох годин
після його отримання (телефонограмою,
телеграфом, поштовим зв'язком, через
посильних, факсом або іншим способом,
установленим начальником станції за
погодженням з вантажовласником).

Плата за користування стягується з
вантажовласника також у разі затримки
вагонів (контейнерів) під час
перевезення в усіх випадках, крім тих,
які залежать від залізниці.

Отже, апеляційний господарський
обґрунтовано дійшов висновку, що
позивач не надав належних доказів на
підтвердження факту неможливості
подачі вагонів на колії станції
призначення за період їх затримки, отже
підстави для затримки вагонів та
нарахування плати за їх користування
відсутні.

Відповідно ст. 111-7 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція на підставі вже
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє рішення місцевого
господарського суду чи постанови
апеляційного суду виключно на предмет
правильності застосування згаданими
судами норм матеріального чи
процесуального права, тобто в межах
юридичної оцінки фактичних обставин
справи; касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що Дніпропетровським
апеляційним господарським судом дана
правильна юридична оцінка обставинам
справи, тому постанова суду відповідає
чинному законодавству України та
обставинам справи і підстав для її
скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову від 23.12.2013
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду зі справи № 904/4770/13
залишити без змін.

Головуючий
В.С. Божок

Судді
Т.Ф. Костенко

О.М. Сибіга