ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"03" березня 2014 р.
Справа № 911/627/14

Суддя Антонова В.М. розглянувши позовну
заяву і додані до неї документи

за позовом Державний вищий
навчальний заклад «Білоцерківський
механіко-енергетичний технікум»

до Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЖИТЛО-АЛЬЯНС»

про стягнення 14 786, 99 грн.

встановив:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява № б/н
від 2014 року (вх. № 661/14 від 26.02.2014 року)
Державного вищого навчального закладу
«Білоцерківський
механіко-енергетичний технікум» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЖИТЛО-АЛЬЯНС» про
стягнення заборгованості в розмірі 14
786,99 грн.

Подана позовна заява не може бути
прийнята до розгляду господарським
судом Київської області, оскільки вона
не відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
зазначено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірах.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21.02.2013 № 7 пунктом
2.21. зазначено, що платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

Абзацом 2 п. 2.2. зазначено, що якщо
заявником не подано належних доказів
сплати судового збору у встановленому
порядку та розмірі або (за
необхідності) документів, що
підтверджують звільнення від його
сплати, заява (скарга) повертається
господарським судом з підстав
передбачених Господарським
процесуальним кодексом України, а саме
пунктом 4 частини першої статті 63.

Позивачем на підтвердження сплати
судового збору додано платіжне
доручення № 273 від 04 грудня 2013 року в
сумі 1 720, 50 грн.

Господарський суд зазначає, що на даний
час зберігає чинність Інструкція про
порядок обчислення та справляння
державного мита, затверджена наказом
ГДПІ України від 22.04.1993 року № 15,
положення якої повинні враховуватись
господарськими судами в частині, що не
суперечить Закону України «Про судовий
збір».

Так, згідно п. 14 Інструкції при сплаті
державного мита готівкою до документа,
щодо якого вчиняється відповідна дія,
додається оригінал квитанції
кредитної установи, яка прийняла
платіж, а при перерахуванні мита з
рахунку платника - останній примірник
платіжного доручення з написом
(поміткою) кредитної установи такого
змісту "Зараховано в дохід бюджету ___
грн. (дата)". Цей напис скріплюється
першим і другим підписами посадових
осіб і відтиском печатки кредитної
установи з відміткою дати виконання
платіжного доручення.

Зазначений порядок оформлення
платіжного доручення при сплаті
судового збору закріплений і в
Інформаційному листі Державної
судової адміністрації України від
10.11.2011 року №06-1409.

З доданого до заяви платіжного
доручення №273 від 04.12.2013 року
вбачається, що при його оформленні не
дотримано вищезазначених вимог, а саме
відсутній напис про зарахування в
дохід державного бюджету, та відсутні
підписи посадових осіб банку.

Також позивачем додано повідомлення
Головного управління державної
казначейської служби України в
Київській області щодо зарахування
коштів №06-04/1313-8618 від 25.12.2013 року.

Проте, вказане повідомлення не
підтверджує факт зарахування коштів до
державного бюджету, а навпаки з нього
вбачається, що у базі даних Головного
управління державної казначейської
служби України в Київській області, за
платіжним дорученням №273 від 04 грудня
2013 року (#12989983) рахується платіжне
доручення, де платником зазначається
інша юридична особа - БЦ ВПУ-9 та інше
призначення платежу (#2201130#,#2800,#Оплата
зобов'язання №231 по дог №136 від
04/12/2013#,#ПДВ#).

Отже, враховуючи зазначені норми
законодавства та беручи до уваги
викладене суд дійшов висновку, що
заявником не додано належних
документів, що підтверджують сплату
судового збору за подання позовної
заяви № б/н від 2014 року (вх. № 661/14 від
26.02.2014 року) у встановлених порядку і
розмірі та факт зарахування зазначених
коштів до державного бюджету.

Також враховуючи ч. 1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, позивач, прокурор зобов'язані
при поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України, до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Проте, до позовної заяви б/н від 2014 року
(вх. № 661/14 від 26.02.2014 року), позивачем
додано опис вкладення у рекомендований
лист від 08.11.2013 року та фіскальний чек
№8325 від 08.11.2013 року, з яких вбачається,
що вказані документи датовані раніше
ніж сама позовна заява.

Враховуючи вищенаведене, у
господарського суду відсутні підстави
вважати, що відповідачем отримано саме
копію позовної заяви б/н від 2014 року (вх.
№ 661/14 від 26.02.2014 року) та додані до неї
документи, як то передбачено вимогами
статей 56, 57 ГПК України.

Пунктом 3.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2011 року
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу судами першої
інстанції» передбачено, що
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно ч. 4 ст. 63 та п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України України суддя повертає позовну
заяву та додані до неї документи без
розгляду, якщо до неї не додано доказів
сплати судового збору у встановлених
порядках і розмірах та якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Враховуючи вище наведене,
господарський суд Київської області
дійшов висновку про повернення
позовної заяви Державного вищого
навчального закладу «Білоцерківський
механіко-енергетичний технікум» без
розгляду.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно
до ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Також, суд звертає увагу позивача, що
при наступному зверненні до суду, слід
чітко сформувати позовні вимоги,
зазначивши, що саме просить позивач
стягнути з відповідача: суму
заборгованості з орендної плати чи
суму заборгованості за
теплопостачання, та відповідно
зазначити підстави позову і надати
нормативно-правове обґрунтування
позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 57, 63, 86 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державного вищого
навчального закладу «Білоцерківський
механіко-енергетичний технікум» та
додані до неї документи повернути
заявнику без розгляду.

Суддя В.М.
Антонова