ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.02.14р. Справа № 904/9559/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія з
управління активами „ІЗІ ЛАЙФ", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС", м.
Дніпропетровськ

про визнання недійсним рішення
загальних зборів учасників про
ліквідацію юридичної особи

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Шведун Г.В. - представник,
дов. від 18.12.2013р. №409;

Позднякова І.О. -
представник, дов. від 24.12.2013р. №469 (був
присутній у судовому засіданні
12.02.2014р.);

Тунік Г.В. - представник, дов.
від 20.12.2013р. №454 (був присутній у
судовому засіданні 12.02.2014р.);

від відповідача: Коротюк К.Г. -
представник, дов. від 21.03.2013р. б/н.;

Лисенко П.П. -
представник, дов. від 21.08.2013р. б/н. (був
присутній у судовому засіданні 29.01.2014р.,
12.02.2014р. та 20.02.2014р.).

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати недійсним
рішення Загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" про
ліквідацію Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС".

Відповідач у відзиві (вх.№6787/14 від
29.01.2014р.) на позовну заяву просить у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі, оскільки: - порушення
умов кредитного договору не є
підставою для визнання недійсним акту
органу корпоративного управління; -
визначення компетенції загальних
зборів товариства, порядок прийняття
рішень, підстави визнання недійсним
рішення загальних зборів товариства
врегульовано Законом України "Про
господарські товариства".

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представниками
сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2007р. між Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком
(закрите акціонерне товариство) (надалі
- банк) та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" (надалі -
позичальник) було укладено Кредитний
договір №15-93/17-555/07 про відкриття
кредитної лінії (надалі - Кредитний
договір №1), відповідно до пункту 1.1
якого (у редакції Договору від 10.07.2007р.
про внесення змін до Кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
від 23.02.2007р. №15-93/17-555/07) банк за умови
наявності вільних власних кредитних
ресурсів надає позичальнику
фінансовий кредит, далі кредит або
кредитна лінія шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії у
сумі, яка не може перевищувати 23 400 000
грн. 00 коп. (ліміт кредитної лінії), на
умовах, передбачених цим Договором,
далі кредит або кредитна лінія.

З матеріалів справи вбачається, що
Публічне акціонерне товариство
„Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" є
правонаступником прав та обов'язків
Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку
(закрите акціонерне товариство).

Пунктом 3.2.4. Кредитного договору №1
встановлений обов'язок до повного
повернення кредиту та/або сплати
відсотків за надання кредиту, та/або
плати за кредит, та/або сплати
відсотків за неправомірне
користування кредитом, та/або сплати
неустойки, в т.ч. не змінювати
організаційно-правовий статус
підприємства, не вносити зміни до
установчих документів, не здійснювати
реорганізацію (злиття, приєднання,
поділ, виділення, перетворення) чи
ліквідацію, не ініціювати процес
визнання позичальника банкрутом без
попередньої письмової згоди на це
банку.

30.03.2010р. між Публічним акціонерним
товариство „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" , як
первісним кредитором, та Товариством
з обмеженою відповідальністю
„Компанія з управління активами „ІЗІ
ЛАЙФ", як новим кредитором, було
укладено Договір №20-0534/2-1 відступлення
права вимоги (надалі - Договір
відступлення права вимоги №1), згідно з
пунктом 1.1. якого в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, первісний
кредитор відступає новому кредитору,
належне первісному кредитору право
вимоги за наступним Договором,
укладеним між первісним кредитором та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" (надалі -
боржник у відповідних відмінках)
Кредитний договір від 23.02.2007р.
№15-93/17-555/07 про відкриття
кредитної лінії, укладений між
первісним кредитором та боржником,
разом із договорами про внесення змін
до Кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.3. Договору
відступлення права вимоги №1 за цим
договором до нового кредитора
переходить право вимагати (замість
первісного кредитора) від боржника
належного та реального виконання
наступних обов'язків:

- повернення грошових коштів в розмірі
23 364 626 грн. 99 коп., отриманих боржником
згідно Кредитного договору, укладеного
між первісним кредитором та боржником;

- повернення нарахованих станом на
дату укладання цього договору,
процентів за користування кредитом
згідно Кредитного договору в сумі 5 265 249
грн. 02 коп.;

- повернення нарахованої, але не
отриманої комісійної винагороди в
розмірі 3 600 грн. 00
коп.;

- сплати неустойки в формах та розмірах,
що визначена в Кредитному договорі;

- інших обов'язків, встановлених
Кредитним договором.

Пунктом 1.4 Договору відступлення права
вимоги №1 передбачено, що до нового
кредитора переходить всі без винятку
права та обов'язки первісного
кредитора за кредитним договором.

Новий кредитор приймає на себе право
вимоги за кредитним договором на
власний ризик (пункт 1.5 Договору
відступлення права вимоги №1).

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням господарського суду м. Києва
від 01.09.2010р. у справі №34/321 позов
задоволено, стягнено з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„Максімус" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю „Компанія
з управління активами „ІЗІ ЛАЙФ", що
діє в інтересах та за рахунок коштів
пайового венчурного інвестиційного
фонду закритого типу „Гамма" не
диверсифікованого виду закритого типу
заборгованість за кредитним договором
від 23.02.2007р. №15-93/17-555/07 у сумі 30 441 677 грн.
31 коп., з яких: - 23 364
626 грн. 99 коп. - заборгованості за
кредитом; 5 265 249 грн. 02 коп. -
заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом; 3 600 грн. -
заборгованості по сплаті комісійної
винагороди; 1 595 092 грн. 10 коп. - пені; 213 109
грн. 20 коп. - 3% річних, а також 25 500 грн. 00
коп. - витрат по сплаті державного мита
та 236 грн. 00 коп. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2012р. у
справі №34/321 рішення господарського
суду м. Києва від 01.09.2011р. у справі №34/321
залишено без змін.

Також 24.10.2006р. між Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним
банком (закрите акціонерне товариство)
(надалі - Банк) та між Товариством з
обмеженою відповідальна
„Автотранспортне підприємство
„МАКСІМУС" (надалі - позичальник) було
укладено Кредитний договір №15-93/17-8978/06
про відкриття кредитної лінії (надалі -
Кредитний договір №2), відповідно до
пункту 1.1 якого (у редакції Договору від
05.02.2007р. про внесення змін до Кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
від 24.10.2006р. №15-93/17-8978/06) банк за умови
наявності вільних власних кредитних
ресурсів надає позичальнику
фінансовий кредит, далі кредит або
кредитна лінія, шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії у
сумі, яка не може перевищувати 3 125 000
грн. 00 коп. (ліміт кредитної лінії), на
умовах, передбачених цим Договором,
далі кредит або кредитна лінія.

Пунктом 3.2.4. Кредитного договору №2
встановлений обов'язок до повного
повернення кредиту та/або сплати
відсотків за надання кредиту, та/або
плати за кредит, та/або сплати
відсотків за неправомірне
користування кредитом, та/або сплати
неустойки, в т.ч. не змінювати
організаційно-правовий статус
підприємства, не вносити зміни до
установчих документів, не здійснювати
реорганізацію (злиття, приєднання,
поділ, виділення, перетворення) чи
ліквідацію, не ініціювати процес
визнання позичальника банкрутом без
попередньої письмової згоди на це
банку;

30.03.2010р. між Публічним акціонерним
товариство „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк", як
первісним кредитором, та Товариством
з обмеженою відповідальністю
„Компанія з управління активами „ІЗІ
ЛАЙФ", як новим кредитором, було
укладено Договір №20-0533/2-1 відступлення
права вимоги (надалі - Договір
відступлення права вимоги №2), згідно з
пунктом 1.1. якого в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, первісний
кредитор відступає новому кредитору,
належне первісному кредитору право
вимоги за наступником Договором,
укладеним між первісним кредитором та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" „Компанія з
управління активами „ІЗІ ЛАЙФ" (надалі
- боржник у відповідних відмінках)
Кредитний договір від 24.10.2006р.
№15-93/17-8978/06 про відкриття кредитної
лінії, укладений між первісним
кредитором та боржником, разом із
договорами про внесення змін до
Кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.3. Договору
відступлення права вимоги №2 за цим
договором до нового кредитора
переходить право вимагати (замість
первісного кредитора) від боржника
належного та реального виконання
наступних обов'язків:

- повернення грошових коштів в розмірі
2 515 000 грн. 00 коп., отриманих боржником
згідно Кредитного договору, укладеного
між первісним кредитором та боржником;

- повернення нарахованих станом на
дату укладання цього договору,
процентів за користування кредитом
згідно Кредитного договору в сумі 566 758
грн. 52 коп.;

- повернення нарахованої, але не
отриманої комісійної винагороди в сумі
3 600 грн. 00 коп.;

- сплати неустойки в формах та розмірах,
що визначена в Кредитному договорі;

- інших обов'язків, встановлених
Кредитним договором.

Пунктом 1.4 Договору відступлення права
вимоги №2 передбачено, що до нового
кредитора переходить всі без винятку
права та обов'язку первісного
кредитора за кредитним договором.

Новий кредитор приймає на себе право
вимоги за кредитним договором на
власний ризик (пункт 1.5 Договору
відступлення права вимоги №2).

Як вбачається рішенням господарського
суду м. Києва від 12.11.2012р. по справі
№3/76-35/334 стягнено з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„Максімус" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю „Компанія
з управління активами „ІЗІ ЛАЙФ" 2 515 000
грн. 00 коп. - основного боргу за
кредитним договором від 24.10.2006р.
№15-93/17-8978/06, 566 758 грн. 52 коп. - відсотки за
користування кредитом, 3 600 грн. 00 коп. -
комерційної винагороди, 25 500 грн. 00 коп. -
витрат по сплаті державного мита та 236
грн. 00 коп. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.2013р. у
справі №3/76-35/334 рішення господарського
суду м. Києва від 13.11.2012р. по справі
№3/76-35/334 залишено без змін.

19.03.2013р. були проведені позачергові
загальні збори учасників відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус" до порядку
денного яких були внесенні наступні
питання: 1. обрання Голови та Секретаря
Зборів; 2. вирішення питання про
ліквідацію Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус", про прийом
вимог кредиторів; 3. про обрання
ліквідатора „Автотранспортне
підприємство „Максімус" та визначення
його прав та обов'язків.

За результатами розгляду питань
порядку денного були прийняті, у т.ч.
рішення припинити діяльність
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус", і.к. 33791401,
шляхом його ліквідації; визначено, що
вимоги кредиторів приймаються з дня
прийняття рішення щодо ліквідації
Товариства за наступною адресою: 49098,
Дніпропетровська обл., м.
Дніпропетровськ,
Амур-Нижньодніпровський район, вул.
Прогресивна, буд. 1, кв. 6, та у строк - не
менше ніж два місяці з моменту
публікації оголошення про ліквідацію
Товариства, зокрема до 25.05.2013р.; функції
ліквідаційної комісії покладено на
ліквідатора Барановського Миколу
Володимировича, паспорт: серії АН №152701,
виданий 29.05.2003р. Павлоградським МВУМВС
України в Дніпропетровській області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків ; визначено
місцем роботи ліквідатора наступну
адресу: 49098, Дніпропетровська обл., м.
Дніпропетровськ,
Амур-Нижньодніпровський район, вул.
Прогресивна, буд. 1, кв. 69; зобов'язано
ліквідатора здійснити всі необхідні
заходи щодо припинення діяльності
Товариства, а також надати для
затвердження ліквідаційний баланс та
ліквідаційний акт.

Вказане рішення було оформлене
протоколом від 19.03.2013р. №19/03-13
позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС", згідно якого
у Загальних зборах учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС", і.к. 33791401
приймали участь 100% учасників, збори є
повноважними у прийнятті рішень; за
вказані рішення проголосовано „За"
одностайно.

25.03.2013р. у Спеціалізованому друкованому
засобі масової інформації „Бюлетень
державної реєстрації" № 243 було
опубліковано оголошення про
ліквідацію Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" (), про що свідчить роздруківка з
системи фіксації газетних оголошень.

Згідно відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Товариство з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„Максімус" перебуває в стані
припинення.

Як вбачається позивач у вимозі від
25.05.2013р. кредитора на суму
37 733 675 грн. 10 коп.,
спрямованій Голові ліквідаційної
комісії відповідача
Барановському М.В., просив визнати його
кредитором відповідача, задовольнити
вимоги позивача в загальній сумі 37 733 675
грн. 10 коп. (опис від 24.05.2013р. вкладення у
цінний лист та фіскальний чек
„Укрпошта" від 24.05.2013р.№3889,
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу).

Позивач вважає, що рішення загальних
зборів про ліквідацію відповідача
порушує його права як кредитора, а
ліквідація юридичної особи
здійснюється з порушенням вимог
Кредитних договорів №1 та №2 у зв'язку з
чим вказане рішення підлягає визнанню
недійсним, оскільки умовами Кредитних
договорів №1 та №2 встановлений
обов'язок відповідача здійснювати дії,
направлення на ліквідацію
підприємства, лише з письмового
дозволу позивача; позивач, як новий
кредитор, на припинення діяльності
відповідача відповідний дозвіл не
надавав; відповідач проти цього
заперечує, що і є причиною виникнення
спору.

Враховуючи викладене, дослідивши
докази в їх сукупності суд доходить
висновку про необґрунтованість вимог
позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 3.2.4 Кредитних
договорів №1 та №2 позичальник
(відповідач у справі) зобов'язався до
повного повернення кредиту та/або
сплати відсотків за надання кредиту,
та/або плати за кредит, та/або сплати
відсотків за неправомірне
користування кредитом, та/або сплати
неустойки, у тому числі, не здійснювати
реорганізацію (злиття, приєднання,
поділ, виділення, перетворення) чи
ліквідацію

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
110 Цивільного кодексу України юридична
особа ліквідується за рішенням її
учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, в тому числі у зв'язку із
закінченням строку, на який було
створено юридичну особу, досягненням
мети, для якої її створено, а також в
інших випадках, передбачених
установчими документами.

Згідно зі частиною 1 та пунктом 8
частини 4 статті 145 Цивільного кодексу
України вищим органом управління
товариства є загальні збори його
учасників; до виключної компетенції
загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю належить,
зокрема, прийняття рішення про
ліквідацію товариства, призначення
ліквідаційної комісії, затвердження
ліквідаційного балансу.

Частиною 1 статті 150 Цивільного кодексу
України також визначено, що товариство
з обмеженою відповідальністю може бути
ліквідоване за рішенням загальних
зборів його учасників, у тому числі, у
зв'язку зі спливом строку, на який
товариство було створене, а також за
рішенням суду - у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до пункту б частини 4 статті
19 Закону України „Про господарські
товариства" діяльність товариства
припиняється, зокрема, за рішенням
вищого органу товариства.

Згідно з частиною 1 статті 58 Закону
України „Про господарські товариства"
вищим органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори
учасників; вони складаються з
учасників товариства або призначених
ними представників.

Статтею 59 Закону України "Про
господарські товариства" визначено
компетенцію загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону
України "Про господарські товариства"
загальні збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють у сукупності більш як 60
відсотками голосів.

Про проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються
передбаченим статутом способом з
зазначенням часу і місця проведення
зборів та порядку денного;
повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів; будь-хто з учасників
товариства вправі вимагати розгляду
питання на загальних зборах учасників
за умови, що воно було ним поставлено не
пізніш як за 25 днів до початку зборів;
не пізніш як за 7 днів до скликання
загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість
ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів; з питань, не
включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою
всіх учасників, присутніх на зборах
(частина 5 статті 61 Закону України "Про
господарські товариства").

Відповідно до пунктів 9.1 та 9.2 Статуту
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус" (у редакції
чинній на момент прийняття рішення про
ліквідацію) Вищим органом управління
товариства є Загальні збори; у
Загальних зборах беруть участь
учасники або призначені ними
представники; представники учасників
можуть бути постійними або
призначатись на певний термін; учасник
товариства має право у будь-який час
змінити свого представника у зборах
учасників, повідомивши про це інших
учасників; учасник товариства має
право передати свої повноваження у
зборах іншому учасника або
представників іншого учасника
товариства; учасники мають кількість
голосів, пропорційно до розміру їх
часток у Статутному капіталі;
голосування на зборах відбувається за
принципом: один відсоток - один голос.

У підпункті „з" пункту 9.3 Статуту
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус" (у редакції
чинній на момент прийняття рішення про
ліквідацію) до виключної компетенції
Загальних зборів належить прийняття
рішення про припинення діяльності
товариства, призначення ліквідаційної
комісії, затвердження ліквідаційного
балансу.

Загальні збори вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють в сукупності більше 60
відсотків голосів; при розгляді питань,
передбачених в пункті 9.4 цього Статуту
загальні збори учасники вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють в сукупності 75 відсотків
голосів; брати участь у Загальних
зборах з правом дорадчого голосу
можуть члени виконавчого органу, які не
є учасниками товариства; учасники
товариства, які беруть учать у
Загальних зборах, реєструються з
зазначенням кількості належних їм
голосів; цей список підписується
головою та секретарем зборів (пункт 9.5
Статуту відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„Максімус" (у редакції, чинній на
момент прийняття рішення про
ліквідацію).

Отже, прийняття рішення про припинення
товариства належить до виключної
компетенції загальних зборів, які,
відповідно, утворюються з учасників
товариства.

Зазначене право учасників не може бути
обмежене, крім випадків, передбачених
законом.

Положення пунктів 3.2.4 Кредитних
договорів №1, та №2, на які посилається
позивач, не є такою обставиною.

При цьому, слід зазначити, що
підставами для визнання недійсними
рішень загальних зборів є прийняття
загальними зборами рішення за
відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
загальними зборами рішень з питань, не
включених до порядку денного загальних
зборів товариства.

Як вбачається з протоколу від 19.03.2013р.
№19/03-13 позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" у Загальних
зборах учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„МАКСІМУС" приймали участь 100%
учасників, збори є повноважними у
прийнятті рішень; за вказані рішення,
внесенні до порядку денного,
проголосовано „За" одностайно.

Також обов'язковою умовою визнання
акта органу корпоративного управління
недійсним є порушення у зв'язку з його
прийняттям прав та охоронюваних
законом інтересів позивача.

Як встановлено позивач скористався
своїм правом та надіслав відповідачу
вимогу кредитора, у якій просив визнати
позивача кредитором відповідача та
задовольнити його вимоги загальній
сумі 37 733 675 грн. 10 коп.

До того ж, слід звернути увагу на те, що
кредитний договір за своєю правовою
суттю є цивільно-правовою угодою,
наслідки невиконання цивільного
(господарського) зобов'язання,
встановленні відповідними статтями
Цивільного та Господарського кодексів
України.

Проте, нормами чинного законодавства
не передбачена така відповідальність
за невиконання або виконання не в
повному обсязі цивільного-правової
угоди як визнання недійсним акту
вищого органу юридичної особи.

Таким чином, невиконання стороною умов
кредитних договорів щодо зобов'язання
не здійснювати протягом терміну дії
договору ліквідацію товариства не є
підставою для визнання недійсним
рішення засновників Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„МАКСІМУС" про його ліквідацію.

За таких обставин, рішення загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„МАКСІМУС" про його ліквідацію,
оформлене протоколом від 19.03.2013р. №19/03-13
позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС", прийняте в
межах наданих повноважень та у
відповідності з вимогами чинного
законодавства, не порушує прав та
інтересів позивача, а тому підстави для
визнання його недійсним відсутні.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України, зокрема у постанові від
30.03.2011р. у справі №31/173пн.

З урахуванням викладеного позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі слід віднести за
рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України,

„03" березня 2014р.