ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
Справа № 925/187/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді - Гури І.І., при
секретарі судового засідання -
Мирошниченко Б.В., за участю
представника позивача - Пахомова ОА. за
довіреністю, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Черкаси справу
за позовом публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" в особі філії
"Управління магістральних
газопроводів "Черкаситрансгаз", м.
Черкаси до державного підприємства
"Іваньківський цукровий завод", с.
Іваньки Маньківський район Черкаська
область про стягнення 91286,88 грн., -

ВСТАНОВИВ :

Подано позов, у якому позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за послуги по
транспортуванню природного газу
магістральними газопроводами за
листопад 2013 року згідно договору №
13-14285/12Ц від 01 грудня 2011 року в сумі 89 595,58
грн. основного боргу, а також пеню в
розмірі 1371,53 грн. та три проценти річних
в сумі 319,77 грн., а всього - 91 286,88 грн.

У письмових поясненнях за вих. № 01-10/102
від 11 лютого 2014 року відповідач просить
суд прийняти дані письмові пояснення
до розгляду та врахувати їх при
розгляді справи, вказуючи, що згідно
їхнього бухгалтерського обліку,
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 86 418,12 грн. (основний
борг) згідно договору № 13-14285/12Ц від 01
грудня 2011 року, що підтверджується
актом звірки станом на 11 лютого 2014 року,
проте позивач стягує 89 595,89 грн.
основного боргу. Позивач намагається
стягнути на 3177,77 грн. більше основного
боргу з відповідача, чим відображено в
їхньому бухгалтерському обліку. Також
штрафні санкції, що розраховані
позивачем є завищені оскільки
розраховувались із суми боргу у
розмірі 89 595,89 грн., а не з 86 418,12 грн.
Враховуючи викладене, є необхідність
проведення дій щодо узгодження
заборгованості між позивачем і
відповідачем шляхом підписання акту
звірки взаємних розрахунків, який буде
сформований на підставі первинних
бухгалтерських документів як позивача
так і відповідача. Додав акт звірки
взаємних розрахунків станом на 11.02.2014,
підписаний лише відповідачем.

На виконання вимог ухвали суду від 06
березня 2014 року від відповідача до суду
електронною поштою надійшов
супровідний лист з додатками за
вих.№02/150 від 06 березня 2014 року, в якому
зазначено, що відповідачем підписано
двохсторонній акт звірки взаємних
розрахунків та направлено на адресу
позивача. Крім того відповідачем було
помилково віднесені оплати згідно
рішення господарського суду
Черкаської області від 05 березня 2013
року по справі № 925/233/13-г в рахунок
погашення боргу за транспортування
газу. Додав копію супровідного листа за
вих. № 02/151 від 06 березня 2014 року та
копію акту взаємних розрахунків за
02.02.2013 - 31.12.2013, підписаний обома
сторонами.

Відповідач представника у судове
засідання не направив, не повідомивши
про причини, хоча був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання.

На підставі ст. 75 ГПК України справа
розглянута за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, вказала, що позивач
отримав від відповідача в електронному
вигляді підписаний акт звірки
взаєморозрахунків, який позивач
направляв відповідачу.

Згідно ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, наявні у
матеріалах справи, судом встановлені
наступні обставини.

01 грудня 2011 року між ДК "Укртрансгаз"
НАК "Нафтогаз України" в особі
директора філії "Управління
магістральних газопроводів
"Черкаситрансгаз" (газотранспортне
підприємство за Договором, позивач у
справі) та ДП «Іваньківський цукровий
завод» в особі директора (замовник за
договором, відповідач у справі)
укладено Типовий договір на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами
№13-14285/12Ц (далі за текстом - Договір),
відповідно до якого газотранспортне
підприємство зобов'язується надати
замовнику послуги з транспортування
магістральними трубопроводами
природного газу замовника від пунктів
приймання-передачі газу в магістральні
трубопроводи до пунктів призначення -
газорозподільних станцій (далі - ГРС), а
замовник зобов'язується внести плату
за надані послуги з транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами в розмірі, у строки та
порядку, передбачені умовами Договору
(п.1.1 Договору).

Відповідно до розпорядження Кабінету
Міністрів України № 360-р від 13 червня 2012
року «Про реорганізацію дочірніх
компаній Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», наказу
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України № 530 від 18 липня
2012 року «Про реорганізацію Дочірньої
Компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз
України» Дочірня Компанія
«Укртрансгаз» була реорганізована
шляхом перетворення в Публічне
акціонерне товариства «Укртрансгаз».

У пункті 1.2 Договору сторони визначили,
що річний плановий обсяг
транспортування природного газу
замовника 5 тис.куб.м,

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що
послуги з транспортування газу
оформлюються Газотранспортним
підприємством і Замовником актами
наданих послуг з транспортування газу
магістральними трубопроводами (далі -
акти наданих послуг). У випадку, якщо
Замовник та/або його споживачі
безпосередньо підключені до
магістрального трубопроводу
Газотранспортного підприємства,
кількість протранспортованого
Газотранспортним підприємством газу
Замовнику та/або його споживачам
визначається за даними комерційних
вузлів та приладів обліку газу (далі -
вузли обліку), установлених на ГРС. Якщо
Замовник та/або його споживачі
отримують газ з мережі
газорозподільного підприємства,
даними для складання актів наданих
послуг є дані газорозподільного
підприємства про обсяги
протранспортованого ним газу
Замовнику та/або його споживачам.

Згідно п.3.2 Договору газотранспортне
підприємство до п'ятнадцятого числа
місяця, наступного за звітним,
направляє Замовнику два примірники
акта наданих послуг за звітний місяць,
підписані уповноваженим представником
та скріплені печаткою
Газотранспортного підприємства.

Відповідно до 3.3 Договору замовник
протягом двох днів з дати одержання
акта наданих послуг зобов'язується
повернути Газотранспортному
підприємству один примірник оригіналу
акта наданих послуг, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою Замовника, або
надати в письмовій формі мотивовану
відмову від підписання акта наданих
послуг. У випадку відмови від
підписання акта наданих послуг
розбіжності підлягають урегулюванню
відповідно до умов Договору або в
судовому порядку. До прийняття рішення
судом відповідні розрахунки за
вартість послуг з транспортування газу
магістральними трубопроводами
здійснюються відповідно до даних
Газотранспортного підприємства.

Пунктом 3.4 Договору визначено, що акти
наданих послуг є підставою для
проведення остаточних розрахунків
Замовника з Газотранспортним
підприємством.

Згідно п.4.2 Договору кількість
протранспортованого Газотранспортним
підприємством газу Замовника до мережі
газорозподільного підприємства
визначається вузлами обліку газу, які
встановлені на ГРС. Прилади обліку газу
повинні відповідати вимогам,
установленим для таких приладів обліку
спеціально уповноваженим органом у
сфері метрології. У випадку, якщо
Замовник та/або його споживачі
безпосередньо підключені до
магістрального трубопроводу
Газотранспортного підприємства через
ГРС, кількість протранспортованого
Газотранспортним підприємством газу
Замовнику та/або його споживачам
визначається приладами обліку газу,
які встановлені на ГРС.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що
розрахунки за послуги з
транспортування газу магістральними
трубопроводами здійснюються за
тарифами, які встановлюються
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики. Газотранспортне
підприємство зобов'язується
розміщувати інформацію про чинні
тарифи на своєму офіційному веб-сайті
та в засобах масової інформації.

Відповідно до п.5.2 Договору тарифи,
визначені в пункті 5.1 Договору, є
обов'язковими для Сторін з дати
набрання ними чинності. Визначена на їх
основі вартість послуги буде
застосовуватись Сторонами при
складанні актів наданих послуг та
розрахунках за ці послуги згідно з
умовами Договору.

Згідно п.5.3 Договору розрахунковий
період за Договором становить один
місяць з 8-00 години першого дня місяця
до 8-00 години першого дня наступного
місяця включно. Вартість послуг з
транспортування газу за місяць
визначається як добуток тарифу на
загальну кількість
протранспортованого газу, визначеного
згідно з розділом 4 Договору, та податку
на додану вартість.

У пункті 5.4 Договору встановлено, що
вартість фактично наданих
Газотранспортним підприємством
Замовнику послуг за звітний місяць
визначається на підставі акта наданих
послуг.

Відповідно до п.5.5 Договору оплата
вартості послуг за транспортування
газу здійснюється Замовником (крім
гарантованого постачальника) шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Газотранспортного
підприємства на умовах 100 відсотків
попередньої оплати за десять днів до
початку місяця, у якому буде
здійснюватися транспортування газу.
Замовник самостійно визначає розмір
суми платежу попередньої оплати як
добуток тарифу та планового обсягу
газу на відповідний місяць. Остаточний
розрахунок за надані у звітному місяці
послуги проводиться Замовником до
двадцятого числа місяця, наступного за
звітним, відповідно до акта наданих
послуг та з урахуванням раніше
перерахованих коштів.

Згідно п.7.3 Договору у разі порушення
Замовником строків оплати,
передбачених розділом 5 Договору, із
Замовника стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

На виконання умов Договору, позивачем
було надано відповідачу послуги по
транспортуванню природного газу
протягом жовтня - листопада 2013 року в
кількості 1676,974 тис.куб.м., у томі числі:
в жовтні 2013 року , в кількості 770,551
тис.куб.м. природного газу на суму 119281,30
грн., що підтверджується актом наданих
послуг з транспортування газу
магістральними трубопроводами від
31.10.2013; в листопаді 2013 року, в кількості
906,423 тис.куб.м природного газу на суму
140314,28 грн., що підтверджується актом
наданих послуг з транспортування газу
магістральними трубопроводами від
30.11.2013.

14 жовтня 2013 року відповідач сплатив
позивачу за надані послуги в розмірі 170
000,00 грн., що підтверджується
банківською випискою від 14 жовтня 2013
року. У зв'язку з чим оплатив вартість
наданих послуг за жовтень 2013 року в
сумі 119283,30 грн. та частково за листопад
2013 року - в сумі 50 718,70 грн. Таким чином
залишився несплачений борг за листопад
2013 року в сумі 89595,58 грн. за 578,783
тис.куб.м. природного газу.

Позивачем, у зв'язку з невиконанням
відповідачем умов договору, з метою
добровільного врегулювання спору, на
адресу відповідача направлено
претензію на суму 89 595,58 грн. № 1644/02
від 12 грудня 2013 року про оплату послуг
за транспортування природного газу
магістральними до газоспоживчих
агрегатів за листопада 2013 року.

Відповідачем була надана відповідь
позивачу № 01-10/945 від 19 грудня 2013 року, в
якій повідомив, що тимчасово немає
змоги здійснити оплату послуг з
транспортування природного газу
магістральними газопроводами до
газоспоживчих агрегатів за листопад 2013
року та при наявності коштів буде
здійснено оплату наданих послуг.

Відповідно до акту звірки взаємних
розрахунків за 02.02.2013 - 31.12.2013,
підписаного обома сторонами,
заборгованість станом на 01 січня 2014
року за відповідачем становить 89 595,58
грн.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягаючими задоволенню частково, з
огляду на наступне.

Предметом спору у справі є стягнення
грошової суми, яка складається із суми
боргу з оплати за послуги з
транспортування природного газу
розподільними газопроводами,
договірної пені та трьох процентів
річних, у зв'язку з простроченням
виконання грошового зобов'язання.

Сторони спірних правовідносин
являються суб'єктами господарювання в
розумінні ст.ст. 2, 55 Господарського
кодексу України (далі - ГК України);
зобов'язання, що виникли між ними, суд
вважає господарськими договірними у
сфері транспортування природного газу
магістральними трубопроводами.

Основні правові, економічні та
організаційні засади діяльності
нафтогазової галузі України,
регулювання відносин, що пов'язані з
особливостями користування
нафтогазоносними надрами, видобутком,
транспортуванням, зберіганням та
використанням газу та продуктів їх
переробки, зберіганням,
транспортуванням та реалізацією газу
та продуктів їх переробки, споживачів
газу та працівників галузі регулює
спеціальний Закон України "Про нафту і
газ" від 12 липня 2001 року № 2665-III, із
змінами і доповненнями.

Правові, економічні та організаційні
засади функціонування ринку
природного газу визначає Закон України
"Про засади функціонування ринку
природного газу" від 8 липня 2010 року №
2467-VI, із змінами (далі - ЗУ "Про засади
функціонування ринку природного газу".

Відповідно до ст.2 ЗУ "Про засади
функціонування ринку природного газу"
правову основу функціонування ринку
природного газу становлять
Конституція України, цей Закон, Кодекс
України про надра, закони України "Про
трубопровідний транспорт", "Про
природні монополії", "Про нафту і газ",
"Про енергозбереження", "Про угоди про
розподіл продукції", "Про захист
економічної конкуренції", "Про газ
(метан) вугільних родовищ", "Про охорону
навколишнього природного середовища",
міжнародні договори України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, та інші акти
законодавства.

Транспортування природного газу - це
господарська діяльність на ринку
природного газу, що підлягає
ліцензуванню і пов'язана з
переміщенням природного газу
трубопроводами з метою його подальшого
зберігання, розподілу або доставки
безпосередньо споживачам та
замовникам, окрім транспортування
внутрішньопромисловими
трубопроводами (приєднаними мережами)
(ст. 1 п. 26 ЗУ "Про засади функціонування
ринку природного газу").

Договір, на підставі якого виникли
зобов'язання сторін, за своєю правовою
природою є господарським договором
надання послуг з транспортування
природного газу магістральними
газопроводами. Договір не оспорюється,
є типовим договором, відповідає
чинному законодавству у сфері
функціонування ринку природного газу і
є обов'язковими для виконання
сторонами.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 ГК України. Так, статтею 193 ГК
України передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 193, 202 ГК України та
статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу
України (ЦК України) зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Відповідно до умов Договору остаточний
розрахунок за надані у звітному місяці
послуги проводиться Замовником до
двадцятого числа місяця, наступного за
звітним, відповідно до акта наданих
послуг та з урахуванням раніше
перерахованих коштів.

Таким чином, суд вважає доведеною і
обґрунтованою вартість спожитих
відповідачем послуг з транспортування
природного газу за листопад 2013 року в
сумі 89 595,58 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про стягнення з відповідача боргу з
оплати за надані послуги
транспортування природного газу в сумі
89 595,58 грн. суд вважає доведеними.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК
України кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Статтею 218 ГК України визначено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому ГК України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Згідно умов Договору у разі порушення
Замовником строків оплати,
передбачених розділом 5 Договору, із
Замовника стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Пеня в сумі 1371,53 грн. позивачем
нарахована у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, з врахуванням
зазначених умов Договору, положень ГК
України. Судом проведений розрахунок
пені, відповідно до якого пеня складає
1372,16 грн., однак ця сума більша аніж та,
яку було заявлено позивачем, але так як
суд не має права виходити за межі
позовних вимог, стягненню підлягає
сума пені, яка зазначена в позовній
заяві, тобто 1371,53 грн. Судом не
встановлено обставин, які б давали
підстави для звільнення відповідача
від встановленої договором
відповідальності за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У Договорі сторони не встановили інший
розмір процентів річних, тому
позивачем нараховано 319,77 грн. три
проценти річних від простроченої суми
за період прострочення з 20.12.2013 року по
31.01.2014 року від вказаної суми боргу,
однак розрахунок зроблений позивачем
невірно, судом проведено розрахунок
трьох процентів річних, відповідно до
якого сума процентів складає 316,65 грн.,
що є меншою, аніж зазначено в позовній
заяві - 319,77грн. Тому стягненню
підлягають три проценти річних в сумі
316,65 грн., вираховані судом, а в іншій
частині позову слід відмовити.

З огляду на наведені норми
законодавства та докази, наявні у
справі, суд вважає доведеним право
позивача на стягнення з відповідача
89595,58 грн. основного боргу, 1371,53 грн.
пені та 316,65 грн. три проценти річних,
отже суд задовольняє позов частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати, а
саме: 1827 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Іваньківський цукровий завод" (20132,
Черкаська область, Маньківський район,
с. Іваньки, вул. Заводська, 1,
ідентифікаційний код 32741501) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" в особі філії "Управління
магістральних газопроводів
"Черкаситрансгаз" (18023, м. Черкаси, вул.
Сумгаїтська, буд. 3, ідентифікаційний
код 04694614) - 89595,58 грн. основного боргу,
1371,53 грн. пені, 316,65 грн. три проценти
річних та 1827 грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом 10 днів з дня складення повного
рішення.

Повне рішення складено 13 березня 2014
року.

Суддя
І.І. Гура