ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р.Справа № 922/288/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" , м. Київ до Державного
підприємства "Лозівський кінний завод
№ 124" с. Кінне про стягнення 16 662,28 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Попович Г.О. довіреність №76
від 30.09.13 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
(позивач) звернувся до господарського
суду з позовом, в якому просить суд
стягнути з відповідача - Державного
підприємства "Лозівський кінний завод
№ 124" 16 662,28 грн. - 3% річних. Обґрунтовуючи
позовні вимоги прокурор посилається на
неналежне виконання відповідачем умов
мирової угоди від 15 травня 2009 року,
укладеної між Державним підприємством
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" та Державним підприємством
"Лозівський кінний завод № 124", яка
затверджена ухвалою господарського
суду Харківської області від 15 червня
2009 року на стадії провадження у справі
№ 21/79-09 а також рішень у справах №45/224-10
та №5023/1329/13, у зв'язку з чим на підставі
ст. 625 ЦК України нараховані 3% річних за
період з 15.02.2012 р. по 16.01.2014 р. Судові
витрати у вигляді судового збору
просить суд стягнути з відповідача.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити. Також, позивач через
канцелярію господарського суду
Харківської області 19 лютого 2014 року
надав документи згідно супровідного
листа за вх.№5921, які долучені судом до
матеріалів справи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив,
про дату та час судового засідання був
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення ухвали про порушення
провадження у справі №922/288/14 від 03
лютого 2014 року повноважному
представнику відповідача 11 лютого 2014
року, але відповідач у судове засідання
не з'явився та відзив на позов не надав.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
відповідач був повідомлений належним
чином, про дату та час розгляду справи,
справа розглядається на підставі ст.75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи на
предмет їх юридичної оцінки вислухавши
пояснення представника позивача,
господарським судом встановлено
наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області у справі № 21/79-09
від 15 червня 2009 року господарським
судом затверджено мирову угоду, яка
була укладена між сторонами.

Згідно даної мирової угоди, судом був
затверджений графік погашення
відповідачем заборгованості,
відповідач зобов'язався погасити
існуючу заборгованість в розмірі 295188,23
грн. до 15.12.2009 р. поетапно: до 15.07.2009 р.
-5000,0 грн., до 15.08.2009 р. - 15000,0 грн., до 15.09.2009
р. - 50000,0 грн., до 15.10.2009 р. - 50000,00 грн., до
15.11.2009 р. - 75000,0 грн., до 15.12.2009 р. -
100188,23 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03.11.10 р. у
справі №45/224-10 було стягнуто з
Державного підприємства "Лозівський
кінний завод № 124" на користь
Державного підприємства "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
заборгованість, яка виникла у зв'язку
із невиконанням мирової угоди у справі
№21/79-09, а саме 285688,23 грн. боргу, 2856,88 грн.
державного мита та 236,00 грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішенням господарського суду
Харківської області від "17" квітня 2012 р.
у справі №5023/1329/12 позовні вимоги
Державного підприємства "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
були задоволені у повному обсязі,
присуджено до стягнення з Державного
підприємства "Лозівський кінний завод
№ 124" на користь Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" 50300,86 грн.
інфляційних втрат, 21499,93 грн. - 3% річних;
1609,50 грн. судового збору. Інфляційні
втрати на 3% річних були нараховані
позивачем за період з 15.08.2009 року по
14.02.2012 року.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

В інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 21
листопада 2011 року № 01-06/1624/2011
зазначено, що чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
прийняттям судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання. Таким
чином, наявність судових актів про
стягнення заборгованості, у тому числі
стосовно яких є ухвала про відстрочку
або відстрочку виконання, не припиняє
грошових зобов'язань боржника та не
виключає його відповідальності за
порушення строків розрахунків.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи
рішення господарського суду
Харківської області у справах: №45/224-10
від 03.11.13 р., №5023/1329/12 від 17.04.12 р. не
виконані, грошові кошти не
перераховані і заборгованість перед
позивачем є непогашеною.

Перевіривши нарахування 3% річних за
період з 15 лютого 2012 року по 16 січня 2014
року, суд приходить до висновку, що дане
нарахування не суперечить вимогам
чинного законодавства, інтересам
сторін та підлягає задоволенню,
відповідно до цього позовні вимоги є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43,
47, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Лозівський кінний завод № 124" (64681,
Харківська область, Лозівський район,
с. Кінне, вул. Кравченка, 2,) на користь Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" (03038, м. Київ,
вул. Ямська, 32, р/р 5992 в Пат "Банк
Форум", МФО 322948, ) 16 662,28
грн. - три проценти річних, які
нараховані за період з 15 лютого 2012 року
по 16 січня 2014 року та судовий збір у
розмірі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 20.02.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний