м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21660/13 10.02.14

За позовом Дніпровського басейнового
управління водних ресурсів

до публічного акціонерного товариства
"АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ"

про внесення змін до договору та
відшкодування збитків у розмірі 633.101,24
грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Дивинська В.О. - за
довіреністю від 19.12.2013 № АС/5-1858,

Попова С.О. - за довіреністю від 19.12.2013 №
АС/5-1857,

Варова А.А. - за довіреністю від 23.04.2013 №
АС/5-675;

відповідача: Герасименко І.В. - за
довіреністю від 31.12.2013 № 295.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Дніпровське басейнове управління
водних ресурсів звернулося до
Господарскього суду міста Києва із
позовом до публічного акціонерного
товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ
"КИЇВВОДОКАНАЛ" про внесення змін до
договору та відшкодування збитків у
розмірі 633.101,24 грн.

Суть спору: позивач свої позовні вимоги
мотивує таким. Між сторонами судового
процесу укладено договір від 28.03.2011
року № 11/06/14-11 за умовами якого позивач
виконує роботи, які полягають у
перекачуванні Бортницькою насосною
станцією Дніпровського БУВР зворотних
вод, що подаються Бортницькою станцією
аерації ПАТ "АК "Київводоканал", і які
відповідач зобов'язаний оплачувати за
ціною, що встановлена кошторисом до
укладеного договору.

Таким чином, у зв'язку із збільшенням
витрат на експлуатацію Бортницької
насосної станції, позивач вважає, що до
договору від 28.03.2011 року № 11/06/14-11
необхідно внести зміни, які полягають у
збільшенні ціни договору.

Також позивач вказує, що внаслідок
ухилення відповідача від внесення змін
до ціни договору від 28.03.2011 року №
11/06/14-11 та у зв'язку із зростанням
тарифів на електроенергію позивач
поніс збитки на суму 633.101,24 грн, які
просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач, скориставшись правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, надав
суду відзив, яким позов відхилив
повністю, з тих підстав, що
відповідачем до ціни договору від
28.03.2011 року № 11/06/14-11, наведеній у
кошторисах та доданих до додаткових
угод, які надсилалися відповідачеві,
включені складові, які не є предметом
договору та не враховувалися при його
укладенні. Щодо доданого позивачем до
позову розрахунку ціни договору,
відповідач зазначив, що розрахунок є
необґрунтований, оскільки позивач
керувався при його складанні
неналежними нормами. Крім того,
відповідач вказує, що позивачем
порушено порядок внесення змін до
договору, який передбачений нормами
господарського права.

Стосовно позовної вимоги позивача про
стягнення з відповідача збитків,
останній відмітив, що остання є
безпідставною, оскільки з боку
відповідача у правовідносинах сторін
спору відсутній цивільний склад
правопорушення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.11.2013 прийнято позов
Дніпровського басейнового управління
водних ресурсів до розгляду та
порушено провадження у справі №
910/21660/13, а її розгляд призначено судом
на 23.12.2013.

У зв`язку із перебуванням судді Балаца
С.В. у відпустці, розпорядженням в.о.
голови Господарського суду міста Києва
від 23.12.2013 справу № 910/21660/13 передано на
розгляд судді Бондаренко Г.П.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 справу № 910/21660/13
прийнято до провадження судді
Бондаренко Г.П. Розгляд справи
призначено на 22.01.2014.

Беручи до уваги вихід судді Балаца С.В.
з відпустки, розпорядженням голови
Господарського суду міста Києва від
22.01.2014 справу № 910/21660/13 передано на
розгляд судді Балаца С.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 справу № 910/21660/13
прийнято до провадження судді Балаца
С.В. Розгляд справи призначено на 22.01.2014.

В судовому засіданні 22.01.2014 судом
оголошено перерву до 10.02.2014.

В судовому засіданні 10.02.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних
представників сторін даної справи по
суті спору та дослідивши наявні докази
у матеріалах даної справи,
Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між Дніпровським басейновим
управлінням водних ресурсів, як
виконавцем, (далі - позивач) та
публічним акціонерним товариством
«АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «КИЇВВОДОКАНАЛ»,
як замовником, (далі - відповідач)
укладено договір від 28 березня 2011 року
№ 11/06/14-11 (далі - Договір).

Згідно предмету Договору відповідач
доручає, а позивач бере на себе
зобов'язання проводити Бортницькою
насосною станцією Дніпровського БУВР
перекачування зворотніх вод, що
подаються Бортницькою станцією
аерації ПАТ "АК "Київводоканал" (далі -
роботи), в порядку та на умовах,
визначених Договором (п. 1.1 Договору).

У п. 1.2 Договору сторонами визначений
щорічний обсяг перекачки зворотних вод
за Договором у розмірі 323.490,00 м3.
Фактичний обсяг зворотних вод
визначається шляхом сумування обсягів
зворотніх вод, перекачаних позивачем
протягом строку дії Договору,
підтверджених Актами
приймання-передачі виконаних робіт.

У відповідності до п. 2.1 Договору ціна
за перекачування 1 м3 зворотних вод, що
подаються Бортницькою станцією
аерації ПАТ "АК "Київводоканал" і
перекачуються Бортницькою насосною
станцією Дніпровського БУВР, визначені
в Кошторисі (Додаток № 1 до Договору) і
на день укладення Договору становить
1,49 грн.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що
позивач надає відповідачеві належним
чином оформлений Акт
приймання-передачі виконаних робіт для
підписання.

Орієнтовна загальна сума робіт згідно
предмету Договору складає 4.820.000,00 грн
на рік (п. 2.5 Договору).

Як визначено сторонами у п. 6.2 Договору
його умови мають однакову силу для
сторін і можуть змінені за їх взаємною
згодою, з обов'язковим укладанням
додаткової угоди до Договору.
Додаткова угода повинна бути оформлена
у письмовій формі, підписана
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками сторін
Договору.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок такого. Як вважає
позивач, до Договору від 28 березня 2011
року № 11/06/14-11 необхідно внести такі
зміни:

«п. 2.1. викласти в такій редакції: «Ціна
перекачування 1 м3 зворотних вод
Бортницькою насосною станцією
Дніпровського БУВР після їх очистки
Бортницькою станцією аерації ПАТ «АК
«Київводоканал» визначена в
Калькуляції (Додаток № 1 до Договору) і
на день укладання додаткової угоди
становить 0,0218 грн»;

п. 2.2. викласти в такій редакції: «Ціна
робіт підлягає автоматичному
перерахунку за умови зростання
(зниження) тарифів на постачання
електричної енергії та зміни умов
оплати праці, системи оподаткування»;

п. 2.3. викласти в такій редакції:
«Виконавець надає Замовнику належним
чином оформлений Акт
приймання-передачі виконаних робіт та
розрахунок ціни за перекачування
зворотних вод за поточний місяць з
урахуванням змін тарифів на постачання
електричної енергії, та збільшення
фонду заробітної плати відповідно до
штатного розпису.».

Позивач необхідність у внесення до
Договору наведених вище змін
обґрунтовує підвищенням ціни на
електроенергію.

Позивачем надсилалися відповідачеві
три проекти додаткових угод за 2012 та 2013
роки, які за своїм змістом є різними, і
якими вбачалося внести зміни до п.п. 2.1,
2.2, 2.3 і 2.5 Договору, якими передбачені
ціна за перекачування 1 м3 зворотних вод
та орієнтована загальна сума робіт за
Договором. До вказаних додаткових угод
позивачем додані розрахунки (Кошторис)
ціни Договору, що підлягає зміні.

Згідно тверджень позивача, внаслідок
відмови відповідача від укладення
додаткової угоди до Договору,
позивачем у період часу з 01.10.2012 по
31.08.2013 понесені збитки на суму 633.101,24
грн, які відповідач повинен
відшкодувати.

Виходячи з викладених вище обставин та
наявних у матеріалах даної справи
доказів, суд дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

Приписами ст. 638 Цивільного кодексу
України та ч. 2 ст. 180 Господарського
кодексу України визначено, що договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом, як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Положеннями ч.ч. 3, 5 ст. 180
Господарського кодексу України
унормовано, що при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.
Ціна у господарському договорі
визначається в порядку, встановленому
цим Кодексом, іншими законами, актами
Кабінету Міністрів України. За згодою
сторін у господарському договорі може
бути передбачено доплати до
встановленої ціни за продукцію (роботи,
послуги) вищої якості або виконання
робіт у скорочені строки порівняно з
нормативними.

Оскільки виходячи із змісту
правовідносин, останні є відносинами з
надання послуг, тому, права і обов'язки
сторін визначаються, у тому числі,
положеннями глави 63 Цивільного
кодексу України.

Як встановлено статтею 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Виходячи з приписів ст. 901 Цивільного
кодексу України істотними умовами
договору про надання послуг є предмет
(вид послуги) та ціна.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
визначені підстави для зміни або
розірвання договору, а саме: зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Аналогічні положення містяться й у ч. 1
ст. 188 Господарського кодексу України.

Положенням ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу
України унормовано, що договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Як зазначалося вище, згідно п. 2.1
Договору ціна за перекачування 1 м3
зворотних вод визначені в Кошторисі.

У відповідності до п. 2.2 Договору ціна
робіт, зазначена у пункті 2.1 Договору,
підлягає перерахунку, та
встановлюється відповідно до
фактичних затрат позивача за умови
зростання (зниження) цін на
енергоносії, паливо-мастильні та інші
матеріали, зміни умов оплати праці,
системи оподаткування, що враховані
при розрахунку вартості перекачування
1м3 зворотних вод (Кошторисі). При цьому
сторона-ініціатор таких змін
зобов'язана надати документальне
підтвердження вказаних змін. Зміна
ціни робіт за цим Договором
здійснюється за згодою Сторін та
оформлюється додатковою угодою,
підписаною уповноваженими
представниками сторін.

Згідно кошторису укладеного сторонами
до Договору, його ціна складається з
двох складових, це: 1) витрати
електроенергії в сумі 5.105.205,00 грн; 2)
витрати електроенергії на власні
потреби в сумі 61.392,00 грн.

Таким чином, сторонами досягнуто згоду
щодо ціни Договору, що, у розумінні ст.
901 ЦК України, є істотною умовою даного
виду правочину.

Однак, як вбачається з кошторисів,
доданих та надісланих позивачем
відповідачеві разом із додатковими
угодами, позивачем розраховано
вартість перекачування 1 м3 зворотних
вод, що подаються Бортницькою станцією
аерації, та загальну вартість Договору
з урахуванням вартості інших
складових, які не є предметом Договору
та не враховувалися при укладені
Кошторису до Договору, тобто при
формуванні ціни правочину.

Крім того, позивачем надано суду
розрахунок ціни 1 м3 зворотних вод, яка
підлягає зміні і складає 0,0218 грн.

Виходячи із вказаного вище розрахунку,
позивачем розраховувалася ціна за
Методикою формування ціни на подачу
води на зрошення, промислові та
комунальні потреби, затверджена
наказом Державного комітету України по
водному господарству від 29.11.2006 № 233 та
згідно Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №
228.

Проте, вказаний розрахунок ціни 1 м3
зворотних вод судом не визнається
обґрунтованим, оскільки подача води на
зрошення, промислові та комунальні
потреби, не є предметом Договору, тому
Методика, затверджена наказом
Державного комітету України по водному
господарству від 29.11.2006 № 233, не
підлягає застосуванню.

Крім того, Порядок складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №
228, має загальний характер складання,
розгляду і затвердження кошторисів
бюджетних установ, та не встановлює
будь-яких вимог до кошторису певної
бюджетної установи.

Отже, з урахуванням викладеного, суд
дійшов висновку, що позовна вимога про
внесення змін до Договору є
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

Водночас суд зазначає, що у
відповідності до частин 2, 3, 4 статті 188
Господарського кодексу України
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Однак, позивачем не було дотримано
порядку, встановленого наведеною вище
нормою права, позивачем не надсилалася
відповідачеві пропозиція про внесення
змін до Договору, які є предметом
позову.

Стосовно заявленої позивачем позовної
вимоги про стягнення з відповідача
збитків у розмірі 633.101,24 грн суд
зазначає таке.

Статтею 224 Господарського кодексу
України визначено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. Аналогічні
положення містяться і в п. 2 ч. 2 ст. 22
Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включається, у тому числі, неодержаний
прибуток (втрачена вигода), на який
сторона, яка зазнала збитків, мала
право розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою стороною
(ч. 1 ст. 225 ГК України).

Таким чином, для застосування такої
міри відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) збитків; 3) причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками; 4) вини та
встановлення заходів, вжитих стороною
для одержання такої вигоди.

Проте, позивачем не доведено жодним
чином протиправної поведінки
відповідача у його зобов'язаннях за
Договором.

Отже, вимога позивача про застосування
до відповідача міри відповідальності у
вигляді стягнення збитків задоволенню
не підлягає, оскільки відсутній
цивільний склад правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи та в
їх сукупності, позовні вимоги
Дніпровського басейнового управління
водних ресурсів задоволенню не
підлягають, тому, згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17 лютого 2014
року.

Cуддя
С.В. Балац