м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Обласного комунального
"Донецьктеплокомуненерго"до
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"треті особи1.Публічне
акціонерне товариство з
газопостачання та газифікації
"Донецькоблгаз"; 2.Приватне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Макіївгаз"; 3.Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз"провизнання право
власності на природний газ за ціною 1
309,20 грн. за договором №14/2412/11 від 30.09.2011
Головуючий суддя Літвінова М.Є.
Судді Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача: не з'явились;
від відповідача: Чеботарьова І.Г. -
представник за довіреністю.
від третьої особи-1: не з'явились
від третьої особи-2: не з'явились
від третьої особи-3: Швецов І.В. -
У судовому засіданні 13.03.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Обласного комунального підприємства
"Донецьктеплокомуненерго" до
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" про визнання права
власності на природний газ за ціною 1
309,20 грн. за договором №14/2412/11 від 30.09.2011
за період з вересня по грудень 2012 року у
загальному обсязі 86 785,43 тис. Куб. м. на
суму 113 619 485,01 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.11.2013 порушено провадження у
справі № 910/21680/13, розгляд справи
призначено на 04.12.2013.

Ухвалою від 04.12.2013, на підставі ст. 77 ГПК,
розгляд справи відкладено на 19.12.2013.
Разом з тим, відповідно до ст. 27 ГПК, суд
за власною ініціативою залучив до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Макіївкагаз" та ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз".

Відповідач у відзиві на позов від 19.12.2013
відповідач заперечив проти позову та
зазначив, що між сторонами відсутній
спір щодо загального об'єму природного
газу, поставленого відповідачем
позивачеві. Натомість, розбіжності, що
виникли між сторонами, стосуються
призначення природного газу, а отже -
ціни відповідного об'єму природного
газу. На думку відповідача, позивач
просить не просто визнати право
власності на природний газ, але й
встановити ціну природного газу. Тому,
відповідно до ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам не підвідомчі
спори про встановлення ціни на
продукцію (товари), а також на послуги
(виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи
відповідно до законодавства не можуть
бути встановлені за угодою сторін.

Крім того, відповідач посилається на
норми статті 346 Цивільного кодексу
України та зазначає, що природний газ
право власності на який просить
визнати позивач, вже було ним спожито в
процесі вироблення теплової енергії.
Таким чином, об'єкта власності, на який
заявляє свої вимоги позивач не існує, а
тому і право власності на нього
припинене. Враховуючи зазначене,
відповідач просить суд на підставі ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України, припинити провадження
у справі за відсутністю предмету спору.

У своїх письмових поясненнях по суті
спору ПАТ "Маріупольгаз" повідомило
суду, що на виконання умов технічних
угод ПАТ "Маріупольгаз" були підписані
акти приймання-передачі природного
газу за якими за період жовтень -
грудень 2012 року виконано послуги з
транспортування природного газу у
розмірі 454,026 тис. м. куб. для ВО
"Новоазовськтепломережа" ОКП
"Донецьктеплокомуненерго", а для ВО
"Волновахаміжрайтепломережа" ОКП
"Донецьктеплокомуненерго" за вказаний
період у розмірі 49,031 тис. м. куб.

19.12.2013, керуючи ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач подав заяву про зменшення
позовних вимог, відповідно до якої
просить суд: визнати за позивачем право
власності на природний газ за ціною 1 309,
20 грн. з урахуванням ПДВ за 1000 куб.м., що
поставлений НАК "Нафтогаз України" за
договором №14/2412/11 від 30.09.2011 за період з
вересня по грудень 2012 року у загальному
обсязі 86 758,089 тис. куб.м. на суму 113 563 457,78
грн., у тому числі по місяцях.

Ухвалою від 19.12.2013, на підставі ст.ст. 69,
77 ГПК України, продовжено строк
вирішення спору на 15 днів, розгляд
справи №910/21680/13 відкладений на 20.01.2014.

20.01.2014 через Відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли заперечення щодо
відзиву на позовну заяву.

20.01.2014 через Відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи-3 надійшло клопотання про
розгляд справи без участі
представника.

Ухвалою від 20.01.2014, на підставі ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
06.02.2014.

20.01.2014 позивач подав до суду
заперечення на відзив відповідача.

Від ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Макіївгаз" надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника.

В судовому засіданні відповідач подав
до суду письмові доповнення до відзиву,
в яких звернув увагу суду, що не визнає
факту передачі позивачу природного
газу в об'ємі та за ціною зазначеною в
прохальній частині позовної заяви.

Ухвалою від 20.01.2014, на підставі ст. 86 ГПК
України, за власною ініціативою
призначив колегіальний розгляд справи
№910/21680/13.

Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
20.01.2014 справу №910/21680/13 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя
Босий В.П., Івченко А.М.

Ухвалою від 20.01.2014, на підставі ст. 86 ГПК
України, колегією суддів прийнято
справу №910/21680/13 до провадження, розгляд
справи призначений на 06.02.2014.

Ухвалою від 06.02.2014 розгляд справи
відкладено на 13.03.2014.

Представник позивача в судове
засідання не з'явились, про дату та час
розгляду справи повідомлені належним
чином. Клопотань та заяв до суду не
подавали.

В судовому засіданні 13.03.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, господарський суд
міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

30.09.2011 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (продавець за договором) та
Обласним комунальним підприємством
"Донецьктеплокомуненерго" (покупець за
договором) був укладений Договір №
14/2412/11 на купівлю-продаж природного
газу (надалі по тексту - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році імпортований природний газ
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями (пункт 1.2.
Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору продавець
передає покупцеві з 01.10.2011 по 31.12.2012 газ
в обсязі до 339 770,0 тис. куб.м., у тому
числі по місяцях кварталів.

Відповідно до п. 3.1 Договору, продавець
передає покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
покупця.

Право власності на газ переходить від
продавця до покупця в пунктах
приймання-передачі. Після переходу
права власності на газ покупець несе
всі ризики і приймає на себе всю
відповідальність, пов'язану з правом
власності на газ.

Умовами Договору (п.3.1.1) передбачено, що
покупець зобов'язується укласти
технічну угоду щодо порядку обліку
газу з газотранспортними або
газодобувними, або газорозподільними
підприємствами (надалі -
газотранспортне підприємство) в
пунктах приймання-передачі газу. Про
укладення такої угоди покупець
повідомляє продавця протягом 3 днів з
дати її укладення.

Матеріали справи та пояснення
представників сторін свідчать, що такі
технічні угоди були укладені з ВАТ
"Маріупольгаз" (в подальшому ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз") та ВО
"Новоазаовськтепломережа" ОКП
"Донецьктеплокомуненерго" та ВО
"Волновахаміжрайтепломережа" ОКП
"Донецьктеплокомуненерго" (замовники
за угодами), з ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Макіївкагаз" та ОКП
"Донецьктеплокомуненерго", з ВАТ з
газопостачання та газифікації
"Донецькоблгаз" (в подільшому ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Донецькоблгаз") та ОКП
"Донецьктеплокомуненерго".

Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець (позивач)
зобов'язується надати продавцеві
(відповідачу) підписані та скріплені
печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаного уповноваженим
представником та скріпленого печаткою.

Позивач зазначає, що відповідачем на
виконання Договору за період з 01.01.2012 по
31.12.2012 було поставлено природний газ у
кількості 245 138,892 тис. куб.м., (з січня по
серпень 2012 року - 158 353,462 тис. куб.м., що
підтверджується підписаними
трьохсторонніми актами
приймання-передачі газу.

Тобто за вказаний період у сторін спору
немає.

У позивача та відповідача виникли
розбіжності та спір щодо підписання
актів приймання-передачі за період з
вересня по грудень 2012 року.

Як стверджує позивач, за спірний період
НАК "Нафтогаз України" поставлений газ
у загальному обсязі 86 758,089 тис. куб.м. на
суму 113 563 457,78 грн., в тому числі по
місяцях:

Вересень 2012 року - 41,785 тис. куб.м. на суму
54 704,93 грн.;

Жовтень 2012 року - 9266,128 тис. куб.м. на суму
12131214,80 грн.

Листопад 2012 року - 28 713,61 тис. куб.м. на
суму 37 571 625,83 грн.

Грудень 2012 року - 48736,566 тис. куб.м. на
суму 63805912,22 грн.

Позивач, на виконання п. 3.4 Договору,
надіслав на адресу відповідача для
підписання акти за спірний період, які
підписані та скріплені печатками ОКП
"Донецьктеплокомуненерго" та
газотранспортними підприємствами.

Докази направлення актів супровідними
листами долучені до матеріалів справи.

Як свідчать матеріали справи, акти
приймання-передачі природного газу за
спірний період з боку відповідача не
підписані, свою відмову від їх
підписання відповідач виклав у листах
№26-22/1.2-13 від 04.01.2013 та № 26-357/1.2-13 від
22.01.2013, наступного змісту:

Теплопостачальними підприємствами при
оформленні фактично спожитих обсягів
природного газу, до використаного газу
для вироблення теплової енергії, яка
споживається населенням включаться
обсяги газу, використані для
компенсації втрат теплової енергії та
вироблення теплової енергії для
власних потреб теплопостачальних
підприємств.

Цим самим порушуються вимоги наказу
Міністерства палива та енергетики
України від 15.07.2010 №288 "Про затвердження
Методики визначення обсягів
природного газу, які використовуються
для виробництва теплової енергії для
населення в разі, якщо суб'єкти
господарювання здійснюють постачання
теплової енергії різним категоріям
споживачів".

Посилання відповідача на Методику, на
думку позивача, є необґрунтованим,
оскільки, вона не враховує втрати
природного газу необхідні при
транспортуванні виробленої позивачем
теплової енергії до будинків
споживачів - населення та релігійних
організацій. Норми Методики не
передбачають розрахунки витрат об'єму
природного газу в які не включено
повний обсяг виробництва теплової
енергії для потреб населення та
релігійних організацій, а входить лише
частка теплової енергії яка спожита
населенням до точки продажу.

Відповідач, в свою чергу, наголосив, що
рішенням Державної служби України з
питань регуляторної політики та
розвитку підприємництва від 29.10.2012 №6
"Про необхідність усунення
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України порушень
принципів державної регуляторної
політики згідно з вимогами Закону
України "Про засади державної
регуляторної політики згідно з
вимогами Закону України "Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності" дію
наказу Міністерства палива та
енергетики України №288 від 15.07.2010
зупинено з 30.12.2012, а в період з вересня
по грудень 2012 року вказана Методика
діяла, та в п.2 наказу Мінпаливенерго
№288, зазначено, що застосування цієї
Методики є обов'язковим для суб'єктів
господарювання різних форм власності,
які використовують природний газ для
виробництва теплової енергії для
опалення та гарячого водопостачання.

Враховуючи свої доводи, відповідач
направив позивачу акти
приймання-передачі природного газу з
урахуванням закупки обсягів
природного газу, з якого була вироблена
теплова енергія для компенсації її
втрат за ціною на природний газ для
промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання, за спірний
період для їх підписання та погодження
з газотранспортною організацією.

Враховуючи розбіжності, що виникли у
позивача і відповідача, та з огляду на
те, що ціна газу є різною для вироблення
теплової енергії різним категоріям
споживачів, а обсяги газу за звітний
період, витрачені теплогенеруючим
підприємством на комбіноване
вироблення теплової та електричної
енергії, необхідно спочатку розділити
на виробництво електричної та
загального обсягу теплової енергії, а
потім газ, витрачений на виробництво
загального обсягу теплової енергії,
розподілити на обсяги газу,
використані на вироблення теплової
енергії для населення, та обсяги газу
використані для вироблення теплової
енергії для інших категорій
споживачів, суд ухвалами від 20.01.2014 та
від 06.02.2014 зобов'язав позивача надати
суду таблиці розрахунку обсягів газу
за визначений у позові період з
вересень-грудень 2012 року, що
складаються підприємствами з
виробництва та постачання тепла, у
відповідності до Додатка 4 Методики
визначення обсягів природного газу,
які використовуються для виробництва
теплової енергії для населення та
релігійних організацій, та містять
такі розділи:

- загальний обсяг газу, поставленого
підприємством з виробництва та
постачання тепла, які отримали газ від
газотранспортного підприємства;

- загальний обсяг теплової енергії,
виробленої підприємством з
виробництва та постачання тепла;

- обсяг теплової енергії, відпущеної
підприємством з виробництва та
постачання тепла за вказаний вище
період;

- перерахований обсяг газу,
використаний для виробництва теплової
енергії для населення та релігійних
організацій;

- докази, на підтвердження
вищезазначених в таблицях відомостей.

Незважаючи на обов'язковість виконання
вимог суду, позивач, не виконав вимоги
ухвали суду, витребувані документи не
надав. Не надання позивачем
витребуваних документів позбавляє
можливості для встановлення обсягів
природного газу розподіленого для
споживачів за Договором № 14/2412/11 від
30.09.2011 за спірний період, враховуючи, що
у позивача та відповідача щодо цього є
розбіжності.

Відповідач у відзиві на позов
просить суд припинити провадження у
справі на підставі ст.80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору, з
посиланням на норми ст. 346 Цивільного
кодексу України, оскільки право
власності припиняється у разі знищення
майна, враховуючи, що об'єкт власності
на який заявляє свої права позивач, не
існує, а отже, і право власності на
нього припинене.

В порядку ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Таким чином, особа має право звертатись
до суду за захистом саме порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. Порушення своїх
прав та необхідність їх захисту, особи,
що звертаються до суду, повинні довести
належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Відсутність предмета спору означає
відсутність спірного матеріального
правовідношення між сторонами.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи.

В процесі розгляду спору, суду не
доведено існування на момент
виникнення спору та припинення його
існування в процесі розгляду справи.
Тому підстави для припинення
провадження у справі в порядку п.1-1 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України, відсутні, а твердження
відповідача щодо цього необґрунтовані.

Умовами Договору передбачено, що газ,
який продається за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Позивач просить визнати право
власності на природний газ, що
поставлений за період жовтень-грудень
2012 року, тобто газ який був спожитий у
жовтні 2012 року, листопаді 2012 року та
грудні 2012 року відповідно. Даний факт
сторонами не заперечується.

У своїх запереченнях на відзив, позивач
заперечив проти вказаних тверджень
відповідача щодо знищення майна,
вказавши при цьому, що отриманий
позивачем природний газ було знищено
ним в процесі виробництва теплової
енергії, а відповідачем не надано
жодних доказів на спростування доводів
позивача про отримання природного газу
у кількості заявленої позивачем.

Заперечення позивача щодо цього судом
визнані необґрунтованими та
безпідставними.

Майно було знищено, що, в свою чергу є
підставою для припинення права
власності, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 346
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої право власності припиняється у
разі знищення майна.

Під знищенням слід розуміти
використання майна, в результаті якого
воно припиняє своє існування.

За загальним правилом право власності
на майно припиняється в момент його
знищення.

Таким чином, припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення
провадження у справі. (п. 4.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" № 18
від 26.12.2011).

Отже, враховуючи, що природний газ, що
поставлений відповідачем позивачу за
Договором за період жовтень-грудень 2012
року, був спожитий у 2012 році, а позивач
звернувся з даним позовом у листопаді
2013 року, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимог статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем не надано доказів наявності
обставин, для задоволення позовних
вимог.

Таким чином, дослідивши в сукупності
всі обставини справи та надані
сторонами докази, суд дійшов висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного

тексту рішення: 18.03.2014

Головуючий суддя

Літвінова М.Є.

Судді

Босий В.П.

Івченко А.М.