ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ ПОПЕРЕДНЬОГО
ЗАСІДАННЯ

17.03.2014
Справа № 905/1728/13-г

Суддя господарського суду Донецької
області А.І.Гурова

Розглянувши матеріали за заявою
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» м.Київ

до боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донтехресурси»
м.Макіївка

про банкрутство

Представники сторін:

від кредитора (заявника): не з'явились

від боржника: не з'явились

розпорядник майна - арбітражний
керуючий Баєв С.Ф. не з'явився

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 15.07.2013р. прийнято до
розгляду заяву Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
м.Київ про порушення справи про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донтехресурси»
м.Макіївка.

Ухвалою господарського суду від
17.09.2013р. за результатами підготовчого
засідання порушено провадження у
справі про банкрутство Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донтехресурси» м.Макіївка, введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, введена процедура
розпорядження майном боржника строком
до 10.01.2013р., розпорядником майна
призначений арбітражний керуючий
Баєва Сергія Федоровича, визнані
кредиторські вимоги ініціюючого
кредитора в сумі 9 830 220,15грн.,
встановлено дату попереднього
засідання суду на 25.11.2013р.

У газеті "Урядовий кур'єр" №178 (5064) від
01.10.2013р. ініціюючим кредитором
опубліковано оголошення про порушення
справи про банкрутство Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донтехресурси» м.Макіївка.

Після публікації даного оголошення у
визначений ст.23 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
строк до суду звернулись:

1. Публічне акціонерне товариство
«Алчевський металургій комбінат»
м.Алчевськ з вимогами в розмірі
2022911,35грн.

2. Публічне акціонерне товариство
«АЛЬФА-БАНК» м.Київ з вимогами в
розмірі 8175998,65грн.

3. Публічне акціонерне товариство
«ОМЕГА БАНК» м.Київ з вимогами в
розмірі 4217964,40грн. та судового збору в
розмірі 1147,00грн.

18.11.2013р. розпорядником майна до суду
наданий реєстр вимог кредиторів,
підписаний тільки ним, відповідно до
якого останнім до реєстру вимог
кредиторів внесено вимоги ПАТ
«Алчевський металургій комбінат», ПАТ
«АЛЬФА-БАНК» та ПАТ «ОМЕГА БАНК»
основного боргу 15769024,36грн., неустойка
381477,31грн., судові витрати 20145,47грн.

Розгляд справи неодноразово
відкладався, ухвалами суду від 25.11.2013р.,
24.12.2013р., 20.01.2014р., 04.02.2014р. та від 24.02.2014р.
на 24.12.2013р., 20.01.2014р., 04.02.2014р., 24.02.2014р. та
на 17.03.2014р. у зв'язку з неявкою сторін у
судове засідання та ненаданням
витребуваних ухвалами суду документів
від ПАТ «Омега Банк» та розпорядника
майна.

17.03.2014р. до суду надійшло електронне
повідомлення №5, зі змісту якого
вбачається, що ПАТ «Омега Банк» у
зв'язку з неможливістю забезпечити
участь свого представника у судовому
засіданні 17.03.2014р. та неможливістю
виконати вимоги ухвали у зв'язку з
великою завантаженістю просить
відкласти розгляд справи.

Враховуючи, що розгляд справи вже
неодноразово відкладався та те, що
відкладення розгляду справи
відповідно ст.77 Господарського
процесуального кодексу України є
правом і прерогативою суду, суд прийшов
до висновку щодо відмови у задоволенні
клопотання щодо відкладення розгляду
справи.

12.12.2013р. до суду надійшла заява від
розпорядника майна Баєва С.Ф. про
відмову від участі у справі про
банкрутство.

Розглянувши у судовому засіданні
17.03.2014р. вказану заяву судом
встановлено наступне:

Відповідно до ч. 1, 2 ст.2 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Відповідно до ст.114 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
кандидатура арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) для виконання
повноважень розпорядника майна
визначається судом самостійно із
застосуванням автоматизованої системи
з числа осіб, внесених до Єдиного
реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України.

Автоматизованою системою з відбору
кандидатів на призначення
арбітражного керуючого у справах про
банкрутство з числа осіб, внесених до
Єдиного реєстру арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) України
визначено Баєва Сергія Федоровича
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
свідоцтво НОМЕР_2 від 26.03.2013р., адреса:
83001, АДРЕСА_1).

09.09.2013р. до суду надійшла заява
арбітражного керуючого Баєва С.Ф. про
згоду на участь у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донтехресурси»
м.Макіївка.

Ухвалою від 17.09.2013р. господарський суд
призначив розпорядником майна
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донтехресурси»
м.Макіївка арбітражного керуючого
Баєва Сергія Федоровича
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
свідоцтво НОМЕР_2 від 26.03.2013р., адреса:
83001, АДРЕСА_1).

Частина 3 ст.114 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачає, що арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор) може бути звільнений
господарським судом від виконання
повноважень розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора за
його заявою.

У своїй заяві про відмову від участі у
справі про банкрутство, арбітражний
керуючий розпорядник майна Баєв С.Ф.
посилається на неможливість брати
участь у справі у зв'язку з
довгостроковим відрядженням.

Відповідно до вимог ст.33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

До заяви про відмову від участі у
справі про банкрутство арбітражним
керуючим розпорядником майна Баєвим
С.Ф. не надано відповідно до вимог
законодавства доказів неможливість
брати участь у справі.

Таким чином, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні заяви
арбітражного керуючого розпорядника
майна Баєва С.Ф. про відмову від участі
у справі про банкрутство у зв'язку з
недоведеністю та необґрунтованістю
зазначених у заяві підстав.

У зв'язку з вищевикладеним, відповідно
до вимог законодавства арбітражний
керуючий виконує свої повноваження
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) до припинення їх
ухвалою господарського суду.

У судове засідання 17.03.2014р. кредитори,
боржник та розпорядник майна не
з'явились, відзивів на заяви кредиторів
розпорядник майна не надав.

Згідно з п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р., у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Зазначене положення відображається і у
інформаційному листі Вищого
господарського суду України від
15.03.2010р. №01-08/140 „Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві".

З огляду на зазначене судове засідання
проведено за відсутності
представників боржника, кредиторів та
розпорядника майна.

Відповідно до ст. 75 ГПК України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Крім того, не зважаючи на визнання чи не
визнання розпорядником майна та
боржником грошових вимог кредиторів,
суд самостійно розглядає кожну
заявлену грошову вимогу, перевіряє її
відповідність чинному законодавству
та за результатами такого розгляду
визнає або відхиляє частково чи
повністю грошові вимоги кредитора.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України від
08.08.2009р. у справі №Б11/314-07.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на
неодноразове відкладення справи та
невиконання обов'язку учасниками щодо
надання витребуваних судом документів,
справа розглядається судом за наявними
в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство в порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом з
урахуванням особливостей,
встановлених законом про банкрутство.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Відповідно до п. 1 ст.23 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
після опублікування оголошення в
передбачений законом строк конкурсні
кредитори подають до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують.

В силу ст. 1 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
грошове зобов'язання - зобов'язання
боржника сплатити кредитору певну
грошову суму відповідно до
цивільно-правового правочину
(договору) та на інших підставах,
передбачених законодавством України.

Згідно абз. 7 ст.1 вказаного Закону
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи державної податкової
служби та інші державні органи, які
мають підтверджені у встановленому
порядку документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника.

На підставі положень Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
в процедурі банкрутства при розгляді
заяв з грошовими вимогами до боржника
господарський суд не вирішує спір по
суті, а лише перевіряє обґрунтованість
грошових вимог кредиторів поданими
документами.

Зазначений висновок збігається з
правовою позицією Вищого
господарського суду України
викладеній у постанові від 05.11.03. по
справі № 14-08/2820.

За загальним правилом, визначеним
ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона належними засобами
доказування повинна довести підстави
своїх вимог.

Отже, виходячи з системного аналізу
положень законодавства, заявлені у
справі про банкрутство грошові вимоги
можуть підтверджуватися або
первинними документами (угодами,
накладними, рахунками, актами
виконаних робіт, тощо), що свідчить про
цивільно-правові відносини сторін та
підтверджують заборгованість боржника
перед кредитором, або рішенням
юрисдикційного органу, до компетенції
якого віднесено вирішення такого
спору.

Відповідно до п.2 ст.25 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
у попередньому засіданні
господарський суд розглядає всі вимоги
кредиторів, у тому числі щодо яких були
заперечення боржника і які не були
внесені розпорядником майна до реєстру
вимог кредиторів, а також ті, що визнані
боржником та внесені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, і
вирішує питання про його затвердження.

Таким чином, аналіз норм права дозволяє
зробити висновок, про те що спеціальне
законодавство про банкрутство
визначає особливий порядок розгляду
грошових вимог кредитора у процедурі
банкрутства шляхом їх визнання
(відхилення) внаслідок розгляду по
суті.

Розглянувши в судовому засіданні
17.03.2014р. матеріали справи, заяви
конкурсних кредиторів, реєстр вимог
кредиторів суд встановив:

29.10.2013р. до суду з заявою №026-81 від
25.10.2013р. про визнання грошових вимог до
боржника звернулось Публічне
акціонерне товариство «Алчевський
металургій комбінат» м.Алчевськ, у якій
просить суд визнати кредиторські
вимоги по даній справі у розмірі
2022911,35грн., яка складається:

- 2022911,35грн. - заборгованість за рішенням
господарського суд Донецької області
від 02.02.2009р. по справі №28/103.

В обґрунтування кредиторських вимог
заявник посилається на рішення по
справі №28/103 від 02.02.2009р. відповідно до
якого, з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Донтехресурси"
м.Макіївка стягнуто на користь
Публічного акціонерного товариства
„Алчевський металургійний комбінат"
м.Алчевськ заборгованість в розмірі
2002765,69грн., витрати по сплаті державного
мита в розмірі 20027,66грн. та витрати по
сплаті інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу в
розмірі 118,00грн., що разом складають
2022911,35грн.

Розглянувши вказані кредиторські
вимоги у судовому засіданні 17.03.2014р.,
суд встановив:

Згідно з вимогами ст.35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Наявність заборгованості у боржника
була предметом судового розгляду по
справі №28/103 та встановлена рішенням
господарського суду Донецької області
від 02.02.2009р. по вказаній справі.

На виконання вищевказаного судового
рішення 12.02.2009р. видано відповідний
наказ, за яким 25.08.2010р. відкрите
виконавче провадження.

Доказів сплати заборгованості за
вказаним рішенням суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що кредиторські вимоги
Публічного акціонерного товариства
„Алчевський металургійний комбінат"
м.Алчевськ, в частині заборгованості за
рішенням суду по справі №28/103 в сумі
2022911,35грн., є обґрунтованими та
підлягають визнанню та включенню до
4-ої черги реєстру вимог кредиторів.

05.11.2013р. до суду з заявою №87871-11-б/б від
31.10.2013р. про визнання додаткових
грошових вимог до боржника звернулось
Публічне акціонерне товариство
«Альфа-Банк» м.Київ у якій просить суд
визнати кредиторські вимоги по даній
справі у розмірі 8175998.65грн. з яких:

- 8076447,18грн. - заборгованість по
процентам за договором кредитної лінії
№284-МВ/07 від 23.08.2007р.;

- 99551,47грн. - заборгованість по пені за
прострочення сплати процентів за
договором кредитної лінії №284-МВ/07 від
23.08.2007р.

Наявна заборгованість на думку
заявника підтверджується: кредитним
договором кредитної лінії №284-МВ/07 від
23.08.2007р. (з урахуванням додаткових угод),
розрахунками заборгованості за
процентами та пенею станом на 16.09.2013р.
та рішенням господарського суду
Донецької області від по справі №29/14.

Згідно з вимогами ст.35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, визнані господарським
судом загальновідомими, не потребують
доказування. Одночасно, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Заборгованості за кредитним договором
кредитної лінії №284-МВ/07 від 23.08.2007р.
була предметом розгляду по справі №29/14
та підтверджуються рішенням
господарського суду Донецької області
від 05.03.2011р. по даній справі.

В процесі примусового виконання
вказаного вищевказаного рішення була
здійснена часткова сплата
заборгованості, таким чином
заборгованість за кредитним договором
кредитної лінії №284-МВ/07 від 23.08.2007р.
склала 9830220,15грн.

За результатами підготовчого
засідання судом визнані вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» м.Київ в розмірі 9830220,15грн.
(заборгованість за кредитом).

На підставі договору кредитної лінії
№284-МВ/07 від 23.08.2007р. Банком заявлені
додаткові вимоги:

- зі сплати процентів за користування
кредитом в розмірі 8076447,18грн. за період
з 01.07.2009р. по 16.09.2013р.;

- заборгованість по пені за
прострочення сплати процентів 99551,47грн.

В контексті норм ст.ст. 6, 530,3 627, 1046, 1048, 1054
Цивільного кодексу України та ч.2 ст.345,
ст.232 Господарського кодексу України
укладений кредитний договір кредитної
лінії №284-МВ/07 від 23.08.2007р. є належною
підставою для виникнення у Банку
грошових зобов'язань зі сплати
процентів за користування кредитом,
визначених умовами розділу 6 договору
та пені передбаченої п.11.1 даного
договору.

Відповідно до п.6.2 Договору про
відкриття кредитної лінії в редакції
додаткової угоди від 10.12.2007р. проценти
нараховані за місяць, Позичальник
зобов'язаний сплачувати щомісяця у
строк з 1-го (включно) по 5-те число
(включно) місяця, наступного за тим, за
яким вони нараховані (крім процентів,
строки сплати яких визначені у
наступних абзацах цього пункту).

На підставі вказаного пункту заявником
нараховані проценти за користування
кредитом в розмірі 8076447,18грн. за період
з 01.07.2009р. по 16.09.2013р., вказаний
розрахунок судом перевірений та
визнаний вірним, за таких обставин
вказані вимоги підлягають визнанню у
заявленому розмірі.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 11.1 Договору
прострочення повернення кредиту чи
його частини та/або сплати відсотків
та/або плати за управління кредитом
тягне за собою обов'язок сплати пеню у
розмірі 0,2% від простроченої суми, але
не більше подвійної облікової ставки,
що діяла у період, за який сплачується
пеня, за кожен день прострочення, що
відповідає змісту статей 549-550 ЦК
України та статті 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Розрахунок пені за прострочення сплати
процентів судом перевірений, а вказані
вимоги підлягають визнанню у
заявленому розмірі в сумі 99551,47грн.

За таких обставин, додаткові вимоги зі
сплати процентів за користування
кредитом в розмірі 8076447,18грн. та
заборгованість по пені за прострочення
сплати процентів в розмірі 99551,47грн.
підлягають визнанню та включенню до
реєстру вимог кредиторів.

При цьому, в забезпечення виконання
вимог за договором кредитної лінії
№284-МВ/07 від 23.08.2007р. було укладено
договір застави №942/07 від 26.12.2007р.,
відповідно до п.3.1 якого предметом
застави є права, а саме частка в обсязі
100%, що складає 46270,00грн. від розміру
статутного капіталу ТОВ «Яхта».
Пунктом 3.3 вказаного договору сторони
за домовленістю оцінили предмет
застави у 46270,00грн.

Частиною 7 статті 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
забезпечені кредитори - кредитори,
вимоги яких забезпечені заставою майна
боржника (майнового поручителя).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку, що вимоги банку у розмірі
основної заборгованості 46270,00грн. є
забезпеченими заставою і підлягають
окремому внесенню до реєстру вимог
кредиторів, як заставного кредитора та
відомостями про майно боржника, яке є
предметом застави згідно з державним
реєстром застав.

05.11.2013р. до суду з заявою №б/н від
30.10.2013р. про визнання грошових вимог до
боржника звернулось Публічне
акціонерне товариство «Омега Банк»
(далі - ПАТ «Омега Банк», Банк) у якій
просить суд визнати кредиторські
вимоги по даній справі в сумі 4217964,40грн.
(3761981,71грн. заборгованість за авансом та
грошовими коштами,-174056,85грн.
заборгованість по платі за аванс та
грошові кошти, 281925,84грн. сума пені) та
1147,00грн. судовий збір

Як вбачається з матеріалів справи між
АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого по всім правах і зобов'язанням є
ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого
по всім правах і зобов'язанням є ПАТ
«Сведбанк», правонаступником якого по
всім правах і зобов'язанням є ПАТ
«Омега Банк» (Фактор) та ТОВ
«Донтехресурс» (Підприємство) було
укладено договір факторингового
обслуговування №140207-14Ф, за умовами
якого Банк надав боржнику грошові
кошти у вигляді авансових платежів в
сумі 3761981,71грн., а боржник
зобов'язувався передати право грошової
вимоги ВАТ «Алчевський металургійний
комбінат» та сплатити авансові платежі
за користування коштами. До даного
договору були укладені додаткові угоди
та внесені зміни (п.2.1).

Факт надання Банком боржнику грошових
коштів та невиконання останнім
договору факторингового
обслуговування №140207-14Ф встановлений
заочним рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 09.02.2010р.
по справі №2-4573, на підставі якого
29.03.2010р. виданий виконавчий лист.

Згідно з вимогами ст.35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, визнані господарським
судом загальновідомими, не потребують
доказування. Одночасно, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

З огляду на зазначене, суд вважає
кредиторські вимоги в сумі
заборгованості за авансом та грошовими
коштами в розмірі 3761981,71грн. такими, що
підлягають включенню до реєстру вимог
кредиторів.

Відповідно до п.5.3.2 Договору плата за
користування авансом сплачується
щомісячно до 05 числа включно за
попередній місяць (з 9.00 до 18.00 годин) та
на дату закінчення строку дії даного
договору. Плата за наданий Фактором
Аванс та Плата за грошові кошти,
перераховані Фактором Підприємству
відповідно до п.п.5.3.9 даного Договору за
Додатковий строк нараховується в
розмірі, визначеному Тарифами, за
фактичну кількість днів користування
Авансом протягом Додаткового строку та
сплачується у день повного розрахунку
за Правочином.

На підставі п.5.3.2 договору згідно
Тарифам заявником нарахована плата за
аванс в розмірі 174056,85грн., вказаний
розрахунок судом перевірений та
визнаний вірним, а вказані вимоги
підлягають визнанню у заявленому
розмірі.

Відповідно п.6.3 договору
факторингового обслуговування
№140207-14Ф у разі несвоєчасного
перерахунку Підприємством Фактору сум,
Підприємство сплачує Фактору пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми своєчасно несплачених
грошових коштів за кожен день
прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

На підставі чого, заявником нарахована
пеня в загальному розмірі 281925,84грн.:

- за несвоєчасне погашення авансу
та грошових коштів за період з 16.03.2013р.
по 15.09.2013р. в розмірі 270122,62грн.;

- за несвоєчасне погашення плати
за аванс та грошові кошти за період з
16.03.2013р. по 15.09.2013р. в розмірі 11803,22 грн.;

Вказаний розрахунок судом перевірений
та визнаний вірним, а вказані вимоги
підлягають визнанню у заявленому
розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що кредиторські вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» в частині заборгованості
за авансом та грошовими коштами та
заборгованості по платі за аванс та
грошові кошти в загальному розмірі
3936038,56грн., є обґрунтованими та
підлягають визнанню та включенню до
реєстру вимог кредиторів.

Вимоги щодо нарахування
заборгованості зі сплати пені в
розмірі 281925,84грн. обґрунтовані, судом
арифметично перевірені та підлягають
визнанню та включенню до реєстру вимог
кредиторів до шостої черги.

Заявлені вимоги кредитора - Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк» в
розмірі 1 147,00грн., які складаються з
витрат по сплаті судового збору за
звернення до суду з заявою про визнання
кредитором по справі №905/1728/13-г
задоволенню не підлягають, оскільки за
змістом ст.1 Закону про банкрутство
вони є не конкурсними, а поточними та не
підлягають, внаслідок цього, включенню
до реєстру вимог кредиторів в силу
приписів ст. 23 вказаного Закону.

В забезпечення виконання договору
факторингового обслуговування
№140207-14Ф були укладені: з майновим
поручителем договори застави №б/н
(зареєстровані в реєстрі за №7901, №7902).
Відповідно до п.4 договору застави
зареєстрованого в реєстрі за №7901
вартість предмету застави оцінена
сторонами в 385704,93грн. та п.6 договору
застави зареєстрованого в реєстрі за
№7902 вартість предмету застави оцінена
сторонами в 683283,94грн., що разом складає -
1068988,87грн.

Згідно ст. 1 Закону про банкрутство,
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство і виконання яких не
забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до ч.8 ст.23 Закону про
банкрутство, розпорядник майна
зобов'язаний окремо внести до реєстру
вимоги кредиторів, які забезпечені
заставою майна боржника, згідно з їх
заявами, а за їх відсутності - згідно з
даними обліку боржника, а також внести
окремо до реєстру відомості про майно
боржника, яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застав.

За приписами ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ч.1, ст. 541 ЦК
України солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Положеннями ст.543 ЦК України
передбачено, що у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.
Кредитор, який одержав виконання
обов'язку не в повному обсязі від
одного із солідарних боржників, має
право вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
"Про заставу" застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом.

Виходячи із викладеного системного
аналізу норм законодавства, майновий
поручитель та основний боржник,
зобов'язання якого перед кредитором
забезпечені іпотекою майна, що
належить на праві власності майновому
поручителю, відповідають перед
кредитором солідарно.

Доказів виконання обов'язків ані
боржником ані майновим поручителем
суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку, що вимоги банку у розмірі
3936038,56грн. підлягають включенню до
реєстру вимог кредиторів до четвертої
черги, а вимоги щодо нарахування
заборгованості зі сплати пені в
розмірі 281925,84грн. - до шостої черги.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
інші кредитори із заявами про визнання
майнових вимог до боржника до суду не
звернулися.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 23, 24, 25 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.86 ГПК України, суд, -

У Х В А
Л И В:

1) Визнати кредиторські вимоги:

Публічного акціонерного товариства
«Алчевський металургійний комбінат»
м.Алчевськ в розмірі 2022911,35грн.

Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» м.Київ у загальному
розмірі 8175998,65грн., які забезпечені
заставою майна боржника в розмірі
46270,00грн.

Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» м.Київ в загальному
розмірі 4217964,40грн.

2) Затвердити реєстр вимог кредиторів,
що складається з вимог:

1. Публічного акціонерного
товариства «Алчевський металургійний
комбінат» м.Алчевськ, в розмірі
2022911,35грн. - грошові зобов'язання
четвертої черги.

2. Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» м.Київ в
загальному розмірі 17959948,80грн. з яких:
17860397,33грн. - грошові зобов'язання
четвертої черги, 99551,47грн. - грошові
зобов'язання шостої черги.

3. Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк» м.Київ в
загальному розмірі 4217964,40грн. з яких:
3936038,56грн. - грошові зобов'язання
четвертої черги, 281925,84грн. - грошові
зобов'язання шостої черги.

3) Окремо внести до реєстру вимог
кредиторів вимоги Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
м.Київ, як забезпеченого кредитора в
розмірі 46270,00грн. та відомості про майно
боржника, яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застав.

4) Відмовити Публічному акціонерному
товариству «Омега Банк» м.Київ в
визнанні конкурсних кредиторських
вимог в розмірі 1147,00грн.

Призначити дату проведення перших
загальних зборів кредиторів на 27.03.2014р.

Призначити дату проведення комітету
кредиторів на 27.03.2014р.

Збори кредиторів провести
розпоряднику майна відповідно до ст. 26
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Суду надати протокол загальних зборів
кредиторів, на яких обраний комітет
кредиторів, та протокол засідання
комітету кредиторів, на якому вирішене
питання щодо подальшої процедури
банкрутства по справі.

Розпоряднику майна надати суду аналіз
господарсько-фінансової діяльності
боржника.

Дату підсумкового засідання суду, на
якому буде винесено ухвалу про санацію
боржника, чи постанову про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури, чи ухвалу про
припинення провадження у справі про
банкрутство або ухвалу про продовження
строку процедури розпорядження майном
та відкладення підсумкового засідання
суду призначити на 23.04.2014р. о 10год.00хв.,
каб.311.

Суддя
А.І.
Гурова