ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.
Справа № 918/1948/13

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Бережнюк В.В.
розглянувши справу За позовом
Публічне акціонерне товариство "Дельта
Банк"

до відповідача Фізична особа -
підприємець Кириченко Лариса
Калениківна

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

Представники:

Від позивача : Оверчук О.М.

Від відповідача : Чумак В.О.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта
Банк" звернулося до господарського
суду Рівненської області із позовом до
фізичної особи - підприємця Кириченко
Лариси Калениківни про звернення
стягнення на : предмет іпотеки 1 -
трикімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою: м.Рівне, вул.Осипова, 30 кв. 2,
загальною площею 54,3 кв.м., предмет
іпотеки 2 - земельну ділянку
(кадастровий номер :01:049:0018), що
розташована за адресою: м.Рівне,
вул.Осипова, 30/2, загальною площею 0,0452
га, шляхом продажу предмета іпотеки на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, що складає всього 3 844 070 грн.
55 коп., з яких: 908 823 грн. 30 коп. -
заборгованість за кредитом, 699 905 грн. 81
коп. - заборгованість за відсотками, 61 926
грн. 25 коп. - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту, 43 162 грн. 03 коп. -
пеня за несвоєчасне повернення
відсотків, 249 904 грн. 39 коп. - комісії, 16 625
грн. 45 коп. - пеня за несвоєчасну сплату
комісії, 776 000 грн. 00 коп. -
заборгованість за кредитом, 694 744 грн. 57
коп. - заборгованість за відсотками, 52 151
грн. 46 коп. - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту, 42 654 грн. 77 коп. -
пеня за несвоєчасне повернення
відсотків, 280 924 грн. 59 коп. - комісії, 17 247
грн. 93 коп. - пеня за несвоєчасну сплату
комісії. Свої вимоги обґрунтовує тим,
що 20 березня 2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк"
(правонаступником якого є позивач) та
підприємцем Кириченко Л.К. був
укладений Кредитний договір на
відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії №
47СМБ-АПЗ, за умовами якого (з
урахуванням додаткових договорів від 21
квітня 2008 року № 1, від 7 травня 2008 року
№ 2, від 2 червня 2008 року № 3, від 23 жовтня
2008 року № 4 та від 13 жовтня 2009 року № 5)
Банк відкрив позичальнику
відновлювальну відкличну
мультивалютну кредитну лінію в розмірі
200 000 євро та в її межах надав кредитні
кошти - 84 000,00 євро та 1 035 660 грн. 00
коп., під 11,5% річних. Згідно з умовами
даного договору датою повернення
кредиту є 19 березня 2013 року. Також
вказує, що між сторонами було укладено
Іпотечний договір №47/Zсмбіп-08. Згідно
предмету останнього іпотека за цим
Договором забезпечує вимоги
Іпотекодержателя (позивача) за
Кредитним договором 47СМБ-АПЗ від 20.03.2008
р. , укладеним між Іпотекодержателем та
Іпотекодавцем (відповідачем), за
умовами якого останній зобов'язаний
Іпотекодержателю по 27 лютого 2018 року
включно, у порядку строки та на умовах,
встановлених Кредитним договором,
повернути кредит, сплатити проценти за
користування ним, комісії та штрафні
санкції у розмірі і випадках,
передбачених Кредитним договором.
Предметом іпотеки є нерухоме майно : 1 -
трикімнатна квартира, що знаходиться
за адресою: м.Рівне, вул.Осипова, 30 кв. 2,
загальною площею 54,3 кв.м.; предмет
іпотеки 2 - земельна ділянка
(кадастровий номер :01:049:0018), що
розташована за адресою: м.Рівне,
вул.Осипова, 30/2, загальною площею 0,0452
га.

Згідно п.4.1 та п.4.3. Іпотечного договору
Іпотекодержатель набуває право на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки у випадку, якщо у
момент настання строку (терміну)
виконання зобов'язань, вони не будуть
виконані (виконані належним чином) та у
випадку, якщо інформація або документи,
надані Іпотекодавцем при укладенні
Кредитного договору, виявляться
недостовірними та/або недійсними, у
випадку невиконання та/або неналежного
виконання зобов'язань за Кредитним
договором та Іпотечним договором, а
також у інших випадках, передбачених
Кредитним договором, Іпотечним
договором та чинним законодавством
України. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється, зокрема,
на підставі рішення суду.

В порушення умов Кредитного договору
відповідач не виконував належним чином
свої зобов'язання щодо погашення
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом, в результаті
чого за ним утворилася заборгованість
перед Банком в загальному розмірі 3 844 070
грн. 55 коп.

Відтак, покликаючись на умови
укладених між сторонами договорів та
на ст.ст. 525, 526, 536, 610, 589, 590, 592, 1048, 1049, 1050
Цивільного кодексу України ПАТ "Дельта
Банк" звернувся до господарського суду
з даним позовом та просить його
задоволити.

Відповідач подав письмовий відзив
(заперечення), у якому вимоги позивача
не визнає. Просить суд відмовити Банку
в задоволенні його позовних вимог з
огляду на те, що позивачем не було
надано належних доказів перерахування
кредитних коштів з позичкового на
поточний рахунок Позичальника, та
відповідно неможливо встановити факт
надання Банком кредиту. Відтак,
відповідач вважає, що позивач не довів
наявності у нього права звертатись до
суду з вимогою про звернення стягнення
на предмет іпотеки, так як не доведено
факт наявності заборгованості. Також
відповідач подав заяву від 04.03.2014 р. про
застосування строків позовної
давності. Останню обґрунтовує тим, що
заборгованість перед Банком виникла ще
у 2008 році, а позивач звернувся до суду з
даним позовом у грудні 2013 року. Крім
того, сам ПАТ "Дельта-Банк" обґрунтовує
виникнення у нього права вимагати
стягнення заборгованості з 30.06.2010 р., з
моменту укладення договору про уступку
права вимоги. Отже, відповідач вважає,
що Банком пропущено термін для
звернення до суду з даним позовом.
Враховуючи наведене підприємець
Кириченко Л.К. просить суд в позові
відмовити.

У судових засіданнях представник
позивача підтримав вимоги, викладені у
позовній заяві та просив позов
задоволити. Натомість представник
відповідача надав пояснення, які
співпадають з позицією, що викладена у
відзиві (запереченнях) та просив у
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
відповідача, повно та об'єктивно
оцінивши всі обставини справи в їх
сукупності, господарський суд прийшов
до висновку, що в позові слід відмовити.
При цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 20 березня 2008 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" (Банк) та фізичною
особою - підприємцем Кириченко Ларисою
Калениківною (Позичальник) був
укладений Кредитний договір № 47СМБ-АПЗ
на відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії, за
умовами якого, з урахуванням додатків
№ 1 та № 2 до цієї угоди, Банк
зобов'язався відкрити Позичальнику
відновлювальну відкличну
мультивалютну кредитну лінію та в її
межах надати кредитні кошти
еквівалентом 76 000 євро з валютою ліміту
кредитування - євро, та валютою кредиту
- гривня, євро строком з 20 березня 2008
року по 19 березня 2013 року під 11,5%
процентів річних (арк.с. 11-16).

Відповідно до пункту 1.2 Договору
відновлювальна мультивалютна
кредитна лінія - це кредитна лінія, при
якій ліміт кредитування визначається у
вигляді максимальної суми кредитних
коштів, визначеної у валюті ліміту, що
може знаходитися у користуванні
позичальника на будь-яку дату протягом
строку дії цього договору; у разі
часткового або повного повернення
кредиту позичальник може повторно
отримати кредит в межах зазначеного
ліміту кредитування протягом строку
кредитної лінії.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що
видача кредитних коштів в межах
кредитної лінії здійснюється окремими
частинами (траншами), у будь-якій з
валют кредиту, передбачених пунктом 1.1
цього договору в сумі, що не перевищує
невикористаний ліміт кредитування.
Підставою для видачі кожного окремого
траншу є заява позичальника.

У пункті 2.2 Договору сторони
передбачили, що для обліку строкової
заборгованості позичальника за
кредитом банк відкриває позичкові
рахунки у кожній з передбачених
пунктом 1.1 цього договору валют кредиту
(кожен з яких надалі - "позичковий
рахунок"): у гривнях № 269 та у євро
№ 269.

Порядок надання кредитних коштів,
визначений пунктом 2.3 договору, в якому
встановлено, що надання кожного траншу
здійснюється шляхом перерахування
коштів з позичкового рахунку на
поточний рахунок позичальника №
269, відкритий в Рівненській філії
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк", або
шляхом оплати з позичкового рахунку
розрахункових документів позичальника
(у випадках, коли це дозволено чинним
законодавством України).

Додатковими договорами від 21 квітня 2008
року № 1, від 07 травня 2008 року № 2, від 02
червня 2008 року № 3, від 23 жовтня 2008 року
№ 4 та від 13 жовтня 2009 року № 5 до даного
Договору сторонами вносилися зміни
щодо збільшення ліміту кредитування до
200 000 євро та процентної ставки (арк.с.
21-27).

Вказаний Кредитний договір та
додаткові договори до нього підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені відбитками їх печаток.

Крім того, 20 березня 2008 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" (Іпотекодержатель) та
фізичною особою - підприємцем
Кириченко Ларисою Калениківною
(Іпотекодавець) було укладено
Іпотечний договір №47/Zсмбіп-08 (арк.с.
28-31). Згідно предмету останнього
іпотека за цим Договором забезпечує
вимоги Іпотекодержателя (позивача) за
Кредитним договором 47СМБ-АПЗ від 20.03.2008
р. (а також будь-якими змінами і
доповненнями до нього, в тому числі
стосовно збільшення процентної ставки
за користування кредитом, строку
кредитування, суми кредиту тощо),
укладеним між Іпотекодержателем та
Іпотекодавцем, за умовами якого
останній зобов'язаний
Іпотекодержателю по 27 лютого 2018 року
включно, у порядку строки та на умовах,
встановлених Кредитним договором,
повернути кредит у розмірі 76 000 євро 00
євроцентів, сплатити проценти за
користування ним у гривнях у розмірі
11,5% річних, у євро у розмірі 11,5% річних,
комісії та штрафні санкції у розмірі і
випадках, передбачених Кредитним
договором (надалі - Основне
зобов'язання) (пункт 1.1. даного
Договору).

Предметом іпотеки за цим Договором є
нерухоме майно :

- предмет іпотеки 1 - трикімнатна
квартира, що знаходиться за адресою:
м.Рівне, вул.Осипова, 30 кв. 2, загальною
площею 54,3 кв.м., до складу якого згідно
Витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданого КП "Рівненське
міське БТІ" за №18014812 від 06.03.2008 р.
входять : квартира трикімнатна,
матеріали стін - шлак, розмір житлової
площі 32,2 кв.м., загальна площа - 54,3 кв.м.;

- предмет іпотеки 2 - земельна ділянка
(кадастровий номер :01:049:0018), що
розташована за адресою: м.Рівне,
вул.Осипова, 30/2, загальною площею 0,0452
га. Цільове призначення - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Предмет іпотеки 1 та предмет іпотеки 2
разом становлять Предмет іпотеки
(пункт 2.2. даного Договору).

Згідно п.1.3. Іпотечного договору
сторони останнього оцінюють Предмет
іпотеки у 2428500 грн. 00 коп.

За умовами п.2.1.4. Іпотекодержатель має
право у випадку невиконання Основного
зобов'язання звернути стягнення на
Предмет іпотеки.

У випадку порушення Іпотекодавцем
та/або Позичальником обов'язків за цим
та/або Кредитним договором, в тому
числі прострочення сплати чергових
платежів по поверненню кредитних
коштів та/або процентів та/або комісій,
штрафів, вимагати дострокового
виконання Основного зобов'язання, а
разі його невиконання - звернути
стягнення на Предмет іпотеки в порядку,
передбаченому Законом України "Про
іпотеку" та цим Договором (пункт 2.1.6.
цього Договору).

Згідно п.4.1. та п.4.3. Іпотечного договору
Іпотекодержатель набуває право на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки у випадку, якщо у
момент настання строку (терміну)
виконання зобов'язань, вони не будуть
виконані (виконані належним чином) та у
випадку, якщо інформація або документи,
надані Іпотекодавцем при укладенні
Кредитного договору, виявляться
недостовірними та/або недійсними, у
випадку невиконання та/або неналежного
виконання зобов'язань за Кредитним
договором та Іпотечним договором, а
також у інших випадках, передбачених
Кредитним договором, Іпотечним
договором та чинним законодавством
України. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється, зокрема,
на підставі рішення суду.

Цей Договір набирає чинності з моменту
його нотаріального посвідчення і діє
по дату повного виконання зобов'язань,
забезпечених іпотекою за цим
Договором. У випадку продовження
строків виконання зобов'язань за
Кредитним договором (шляхом укладення
додаткових договорів до нього),
іпотека, передбачена цим Договором,
зберігається до повного виконання
вказаних зобов'язань (п.6.2. Іпотечного
договору).

Іпотечний договір підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений відбитками їх печаток.

21.04.2008 р. сторони підписали Додатковий
договір №1 до Іпотечного договору
№47/Zсмбіп-08 від 20.03.2008 р. (арк.с.32), яким
п.1.1. останнього виклали у наступній
редакції : "Іпотека за цим Договором
забезпечує вимоги Іпотекодержателя за
Кредитним договором 47СМБ-АПЗ від 20.03.2008
р. (а також будь-якими змінами і
доповненнями до нього, в тому числі
стосовно збільшення процентної ставки
за користування кредитом, строку
кредитування, суми кредиту тощо),
укладеним між Іпотекодержателем та
Іпотекодавцем, за умовами якого
останній зобов'язаний
Іпотекодержателю по 19 березня 2013 року
включно, у порядку строки та на умовах,
встановлених Кредитним договором,
повернути кредит у розмірі 200 000 євро 00
євроцентів, сплатити проценти за
користування ним у гривнях у розмірі
11,5% річних, у євро у розмірі 12,0% річних,
комісії та штрафні санкції у розмірі і
випадках, передбачених Кредитним
договором (надалі - Основне
зобов'язання)".

У подальшому 30 червня 2010 року між
Публічним акціонерним товариством
"Дельта Банк", Товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" та Національним
банком України було укладено
трьохсторонній Договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк" на
користь Дельта Банку (арк.с. 64-69).

Пунктом 4.2 зазначеного договору
передбачено, що внаслідок передачі
позивачу прав вимоги до боржників йому
переходить (відступається) право
вимагати (замість "Укрпромбанку") від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами (арк.с. 66).

До матеріалів справи долучена копія
Додатку №2 до Договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань
Укрпромбанку на користь Дельта Банку
від 30.06.2010 р. "Перелік кредитних та
забезпечувальних договорів" (арк.с.
105-107). У останньому також був зазначений
Кредитний договір №47СМБ-АПЗ на
відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії від 20
березня 2008 року.

Таким чином позивач став новим
кредитором за вимогами Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрпромбанк" за зазначеним договором
по відношенню до відповідача.

14.07.2010 р. листом ПАТ "Дельта Банк"
повідомив підприємця Кириченко Ларису
Калениківну про здійснення з 01.07.2010 р.
заміни кредитора у зобов'язаннях, що
діють на підставі Кредитного договору
№47СМБ-АПЗ на відкриття
відновлювальної мультивалютної
кредитної лінії від 20 березня 2008 року,
та повідомив, що усі платежі в якості
погашення заборгованості за Кредитним
договором необхідно спрямовувати на
рахунок АТ "Дельта Банк" за вказаними у
листі реквізитами (арк.с.108).

В якості доказів видачі підприємцю
Кириченко Л.К. кредитних коштів Банком
було надано заяви відповідача про
видачу йому траншів кредитної лінії,
розпорядження бухгалтерії Банку про
видачу вказаних траншів, а також
банківські виписки з рахунків
підприємця (арк.с. 110-130).

Оскільки вимоги Банку як нового
кредитора щодо належного виконання
зобов'язань підприємця Кириченко Л.К.
за Договором по поверненню кредиту та
сплаті інших кредитних платежів були
залишені без задоволення, позивач
звернувся до суду з даним позовом про
звернення стягнення на : предмет
іпотеки 1 - трикімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: м.Рівне,
вул.Осипова, 30 кв. 2, загальною площею 54,3
кв.м., предмет іпотеки 2 - земельну
ділянку (кадастровий номер
:01:049:0018), що розташована за
адресою: м.Рівне, вул.Осипова, 30/2,
загальною площею 0,0452 га, шляхом продажу
предмета іпотеки на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
що складає всього 3 844 070 грн. 55 коп.

Відповідно до статті 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 516 ЦК України
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК
України).

Згідно ч.2 ст.345 ГК України - кредитні
відносини здійснюються на підставі
кредитного договору, що укладається
між кредитором і позичальником у
письмовій формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту. .

Кредити надаються банком під відсоток,
ставка якого, як правило, не може бути
нижчою від відсоткової ставки за
кредитами, які бере сам банк, і
відсоткової ставки, що виплачується
ним по депозитах. Надання
безвідсоткових кредитів
забороняється, крім випадків,
передбачених законом (ч.3 ст.346 ГК
України).

Принцип повернення, строковості та
платності означає, що кредит має бути
поверненим Позичальником Банку у
визначений у кредитному договорі строк
з відповідною сплатою за його
користування.

Згідно статей 525, 530 Цивільного кодексу
України, зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Одним із видів забезпечення виконання
зобов'язання є застава (ч.1 ст.546 ЦК
України).

Окремим видом застави є іпотека -
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

Правовідносини щодо іпотеки
врегульовані Законом України "Про
іпотеку".

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
встановлено, що іпотека -це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду. До
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, застосовуються
правила щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом.

За умовами ч.1 ст.7 Закону України "Про
іпотеку" за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановлений іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

За змістом ст.38 Закону України "Про
іпотеку" якщо рішення суду або договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя (відповідне
застереження в іпотечному договорі)
передбачає право іпотекодержателя на
продаж предмета іпотеки будь-якій
особі-покупцеві, іпотекодержатель
зобов'язаний за 30 днів до укладення
договору купівлі-продажу письмово
повідомити іпотекодавця та всіх осіб,
які мають зареєстровані у
встановленому законом порядку права чи
вимоги на предмет іпотеки, про свій
намір укласти цей договір. У разі
невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед такими особами
за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про
іпотеку" реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження", з
дотриманням вимог цього Закону.

Як було зазначено вище, у пункті 2.3.
Кредитного договору сторони погодили,
що надання кожного траншу здійснюється
шляхом перерахування коштів з
позичкового рахунку на поточний
рахунок позичальника № 269,
відкритий в Рівненській філії
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк", або
шляхом оплати з позичкового рахунку
розрахункових документів позичальника
(у випадках, коли це дозволено чинним
законодавством України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Проте позивачем не було надано
належних доказів видачі позичальнику
кредитних траншів в розумінні
зазначеного пункту договору з огляду
на таке.

Пунктом 1.5 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженої Постановою
Правління Національного банку України
від 12 листопада 2003 року N 492, умови
відкриття рахунку та особливості його
функціонування передбачаються в
договорі, що укладається між банком і
його клієнтом, і не повинні суперечити
вимогам цієї Інструкції.

У пункті 1.6 даної Інструкції
унормовано, що порядок проведення
операцій за рахунками клієнтів,
відкритих у національній та іноземних
валютах, регулюється законодавством
України, у тому числі
нормативно-правовими актами
Національного банку. Операції за
рахунками здійснюються за допомогою
платіжних інструментів за формами,
установленими банківськими правилами
(нормативно-правовими актами
Національного банку, внутрішніми
положеннями банку тощо).

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Однак надані до матеріалів справи
банківські виписки з рахунків
підприємця Кириченко Л.К. не можна
вважати належними доказами, які
підтверджують проведення операції
щодо видачі позичальнику кредитних
коштів, оскільки вказані документи не
містять всіх необхідних реквізитів,
встановлених вищезазначеним Законом.
Крім того, з вказаних виписок
вбачається, що зазначені в них номери
рахунків Підприємця не співпадають з
номерами, зазначеними у пункті 2.2 і 2.3
спірного договору. Зважаючи на даний
факт, суд позбавлений можливості
встановити факт належного виконання
Банком обов'язку щодо видачі
Підприємцю спірних кредитних траншів у
передбаченому договором порядку.

Разом з тим, надані позивачем заяви
Підприємця про видачу йому траншів
кредитної лінії та розпорядження
бухгалтерії Банку про видачу даних
коштів також не можуть підтвердити
факт видачі кредитних коштів з огляду
на те, що вищенаведені заяви
позичальника свідчать лише його
волевиявлення на отримання спірних
грошових сум, а розпорядження
бухгалтерії Банку свідчать про надання
дозволу кредитною установою на
проведення даних дій. У той же час,
докази, які б підтверджували факт
видачі Банком кредитних коштів
відповідачу або оплати розрахункових
документів позичальника, у матеріалах
справи відсутні.

Слід зазначити, що у позивача були
витребувані належні докази видачі
підприємцю Кириченко Л.К. кредитних
коштів, а саме: докази перерахування
банком коштів з позичкового на
поточний рахунок позичальника із
зазначенням конкретних сум та дат
перерахування цих коштів (оригінали та
належним чином засвідчені банківські
виписки, меморіальні ордери, платіжні
доручення тощо), а також докази, які
підтверджують факт отримання
відповідачем вищезазначених коштів та
розпорядження ними (відповідні
банківські виписки тощо). Проте,
позивач зазначених документів суду не
надав.

Крім того, судом було задоволено
клопотання Банку від 10 лютого 2014 року
№722 про витребування у Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрпромбанк" (як первісного кредитора)
вищенаведених доказів. Так, ухвалою від
11 лютого 2014 року суд витребовував у
даної юридичної особи оригінали
первинних документів та інші докази, що
підтверджують факт видачі кредитних
коштів відповідачу за Кредитним
договором (платіжні доручення,
меморіальні ордери тощо). Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Укрпромбанк" таких документів суду не
надано.

Відповідно до ст.ст.32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В свою чергу господарський суд,
керуючись положеннями статті 43
Господарського процесуального кодексу
України, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки позивач не довів суду
належними та допустимими доказами
факту видачі кредитних коштів
підприємцю Кириченко Л.К., а відтак, і
наявності у останнього заборгованості
за Кредитним договором, суд дійшов
висновку про необґрунтованість та
безпідставність його позовних вимог
щодо звернення стягнення на : предмет
іпотеки 1 - трикімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: м.Рівне,
вул.Осипова, 30 кв. 2, загальною площею 54,3
кв.м., предмет іпотеки 2 - земельну
ділянку (кадастровий номер
:01:049:0018), що розташована за
адресою: м.Рівне, вул.Осипова, 30/2,
загальною площею 0,0452 га, шляхом продажу
предмета іпотеки на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
що складає всього 3 844 070 грн. 55 коп.

Разом з тим, під час розгляду справи
відповідачем було подано заяву про
застосування судом строків позовної
давності. Відповідач пояснює, що
заборгованість перед Банком виникла ще
у 2008 році, а позивач звернувся до суду з
даним позовом у грудні 2013 року. Крім
того, сам ПАТ "Дельта-Банк" обґрунтовує
виникнення у нього права вимагати
стягнення заборгованості з 30.06.2010 р., з
моменту укладення договору про уступку
права вимоги. Отже, на думку
відповідача на момент звернення до
суду з даним позовом позивачем
пропущено позовну давність.

На дану заяву суд зазначає, що за
приписами ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч.1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, та
визнано (підтверджено) представниками
сторін у судових засіданнях,
заборгованість у ФОП Кириченко Л.К.
виникла ще у жовтні 2008 року, після чого
23.10.2008 р. Банк направив відповідачу
повідомлення про дострокове
розірвання договору та сплату всієї
суми заборгованості протягом 10-днів.
Таким чином, з 02.11.2008 р. у ТзОВ
"Укрпромбанк" (первісного кредитора)
виникло право вимоги до ФОП Кириченко
Л.К. про стягнення суми боргу та/або
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Як зазначалося вище, 30.06.2010 р. між ТзОВ
"Укрпромбанк", ПАТ "Дельта Банк" та
Національним банком України укладено
трьохсторонній Договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань
Укрпромбанку на користь Дельта Банку,
за умовами якого останній набув
статусу нового кредитора за Кредитним
договором (укладеним між позивачем та
відповідачем). Таким чином, учасники
трьохстороннього договору під час його
укладення фактично замінили сторону
(кредитора) у зобов'язанні.

Слід відмітити, що згідно статті 262 ЦК
України заміна сторін у зобов'язанні не
змінює порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

Відтак, з огляду на вказану норму
законодавства у ПАТ "Дельта Банк" право
на звернення до суду з даним позовом
виникло з 02.11.2008 р., а не з 30.06.2010 р. (з
моменту укладення трьохстороннього
Договору), відповідно закінчується -
02.11.2011 р.

Представниками сторін до матеріалів
справи надано копію рішення від 19.04.2013
р. у справі №5019/15/12 за позовом ПАТ
"Дельта Банк" до ФОП Кириченко Лариси
Калениківни про стягнення
заборгованості за Кредитним договором
№47СМБ-АПЗ від 20.03.2008 р. (арк.с. 72-79).

Згідно ч.2 ст.35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони. Так, згаданим рішенням суду
встановлено, що "У грудні 2011 року ПАТ
"Дельта Банк" звернувся до
господарського суду Рівненської
області із позовом до підприємця
Кириченко Лариси Калениківни про
стягнення 2 699 950 грн. 34 коп.
заборгованості згідно Кредитного
договору №47СМБ-АПЗ від 20.03.2008 р.".

Згідно частин 2 та 3 ст. 264 Цивільного
кодексу України позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Таким чином вбачається, що ПАТ "Дельта
Банк" звернувся з позовними вимогами у
справі №5019/15/12 після листопада 2011 року -
у грудні 2011 року (уже по закінченню
строку позовної давності). Відомості
щодо будь-яких інших звернень Банку до
суду з позовами про стягнення з
Позичальника боргу за згаданим
Кредитним договором в матеріалах
справи відсутні. Інших доказів таких
звернень сторонами у справі не надано.

Відтак, з огляду на приписи ст.264 ЦК
України у даному випадку не було також
переривання перебігу позовної
давності з моменту звернення Банку до
суду про стягнення кредитної
заборгованості.

Позовна заява ПАТ "Дельта Банк" про
звернення стягнення на предмет іпотеки
датована 12 грудня 2013 року. Отже,
позивачем у справі №918/1948/13 пропущено
термін для пред'явлення позову.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

В силу статей 43, 47, 33, 38 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
коли кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
суд, оцінивши подані по справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
прийняти рішення за результатами
обговорення усіх цих обставин.

Таким чином, враховуючи все
вищевикладене у сукупності
господарський суд прийшов до висновку,
що вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ФОП
Кириченко Л.К. про звернення стягнення
на : предмет іпотеки 1 - трикімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
м.Рівне, вул.Осипова, 30 кв. 2, загальною
площею 54,3 кв.м., предмет іпотеки 2 -
земельну ділянку (кадастровий номер
:01:049:0018), що розташована за
адресою: м.Рівне, вул.Осипова, 30/2,
загальною площею 0,0452 га, шляхом продажу
предмета іпотеки на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
що складає всього 3 844 070 грн. 55 коп., є
необґрунтованими та безпідставними,
відтак не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати, пов'язані з розглядом справи
при відмові в позові покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
Бережнюк В.В.

Повне рішення складено "07" березня 2014
року