номер провадження справи 30/2/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2014
Справа № 908/114/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» (юридична адреса: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50; адреса для листування:
49027, м. Дніпропетровськ, а/с № 1800

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1;
69096, АДРЕСА_2)

про стягнення 28804,48 грн.;

Суддя Кагітіна
Л.П.

За участю представників сторін та
учасників процесу:

від позивача - не з'явився (у судовому
засіданні 27.02.2014 р. був присутній
Суберляк Д.В. - довіреність №4007-О від
31.10.2012 р.);

від відповідача - не з'явився;

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Приватбанк»
звернулося до господарського суду
Запорізької області з позовом про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 28804,48 грн. заборгованості за
кредитним договором, в т.ч.: 21000,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 5151,56 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1329,92грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 1323,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи статей
526, 527, 530, 610 ЦК України та с. 193 ГК України.
Зазначає, що Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 приєдналася до «Умов та правил
надання банківських послуг», Тарифів
Банку, що розміщені в мережі Інтернет,
які разом із заявою складають договір
банківського обслуговування № б/н від
27.06.2012 р. та прийняла на себе
зобов'язання виконувати умови
договору. За доводами позивача,
відповідно до договору було
встановлено кредитний ліміт на
поточний рахунок в електронному
вигляді через засоби електронного
зв'язку. При цьому вказує, що свої
зобов'язання позивач виконав в повному
обсязі, надавши відповідачу кредитний
ліміт в розмірі 21000,00 грн. Стверджує, що
всупереч умовам договору та чинного
законодавства, зобов'язання по
погашенню заборгованості відповідачем
не виконані, станом на 17.12.2013 р.
заборгованість за договором складає
28804,48 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 13.01.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/114/14
та призначено до розгляду на 06.02.2014 р. У
сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи.

У судове засідання 06.02.2014 р. сторони не
з'явилися. Причини неявки суду не
повідомили, про день та час розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Ухвалою суду від 06.02.2014 р. у зв'язку з
нез'явленням представників сторін
розгляд справи відкладено на 27.02.2014 р.

В судовому засіданні 27.02.2014 р. за
клопотанням представника позивача
фіксація судового процесу технічними
засобами не здійснювалася.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві, а також надав суду
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив.

Зважаючи на неявку у судове засідання
представника відповідача ухвалою суду
розгляд справи відкладено до 13.03.2014 р.,
сторін зобов'язано виконати в повному
обсязі вимоги попередніх ухвал суду.

У судове засідання 13.03.2014 р. сторони не
з'явилися, про причини неявки суду не
повідомили, вимоги ухвали суду щодо
надання витребуваних документів не
виконали. Про день та час розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 189 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до вказаних вимог, усі
учасники процесу про час та місце
слухання даної справи були повідомлені
належним чином.

Як свідчать матеріали справи, ухвали
господарського суду від 13.01.2014 р., від
06.02.2014 р., та від 27.02.2014 р. було надіслано
на адреси сторін, зазначені в позовній
заяві і в строки, визначені ст.87 ГПК
України. Відповідачу ухвали
направлялися на адреси: 69000, АДРЕСА_1;
69096, АДРЕСА_2, що відповідає відомостям
Витягу з ЄДРПОУ станом на 12.02.2014 р.
Ухвали суду, на правлені на адресу:
АДРЕСА_1, повернуто відділенням
поштового зв'язку з відміткою - за
закінченням терміну зберігання.

В пункті 15 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/675 від
14.08.2007р. «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року» (із змінами та
доповненнями) зазначено, що у разі коли
фактичне місцезнаходження юридичної
особи - учасника судового процесу з
якихось причин не відповідає її
місцезнаходженню, визначеному згідно з
законом, і дана особа своєчасно не
довела про це до відома господарського
суду, інших учасників процесу, то всі
процесуальні наслідки такої
невідповідності покладаються на цю
юридичну особу.

Статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що при неподанні відзиву
на позовну заяву і витребуваних
господарським судом матеріалів справу
може бути розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК
України розгляду справи у разі
нез'явлення представника сторони за
викликом господарського суду є правом,
а не обов'язком суду, і
використовується ним, якщо неявка
представника сторони перешкоджає
вирішенню спору в даному судовому
засіданні.

В даному випадку суд вважає, що наявних
у справі матеріалів достатньо для
розгляду справи по суті.

Враховуючи обмеженість розгляду
справи визначеними законом
процесуальними строками та
достатність матеріалів справи для
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за відсутності
представників сторін.

В судовому засіданні 13.03.2014 р. справу
розглянуто і прийнято рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача в судовому
засіданні 27.02.2014 р., суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2012 р. Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 (клієнт, відповідач у справі)
звернулася до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» (банк, позивач у справі) із
заявою про відкриття поточного рахунку
та картки із зразками підписів і
відбитка печатки, яка оформлена на
бланку типової форми у вигляді анкети,
та містить підписи Банку та Клієнта.

На підставі даної заяви відповідачу
було відкрито поточний рахунок НОМЕР_2
та картковий рахунок НОМЕР_3 у
національній валюті.

Згідно цієї заяви Банк за наявності
вільних грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту
клієнта за рахунок кредитних коштів в
межах ліміту, про розмір яких банк
сповіщає клієнта на свій розсуд в
письмовій формі або через встановлені
засоби електронного зв'язку Банку та
Клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір процентної ставки за
користування кредитним лімітом
регламентується Умовами та правилами
надання банківських послуг (далі -
Умови) та Тарифами банку, розміщеними в
мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які
разом з даною анкетою (заявою)
складають договір банківського
обслуговування б/н від 27.06.2012р.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідачем) підписано заяву про
відкриття поточного рахунку.

Згідно Заяви відповідач приєднався до
«Умов та правил надання банківських
послуг» (надалі Умови), Тарифів Банку,
які разом із Заявою складають Договір
банківського обслуговування № б/н від
27.06.2012 р. та взяв на себе зобов'язання
виконувати умови Договору.

Відповідно до п. 3.18.1.16 Умов при
укладенні договорів та угод, або
здійсненні інших дій, які свідчать про
приєднання клієнта до "Умов та
правилами надання банківських послуг"
(або у формі "Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки із
зразками підписів і відбитка печатки"
або у формі авторизації кредитної
угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет
клієнтбанк, або у формі обміну
паперової чи електронної інформації,
або в іншій формі), банк та клієнт
допускають використання підписів
клієнта у вигляді електронно-цифрового
підпису та/чи підтвердження через
пароль, направлений банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів та угод таким чином
прирівнюється до їх укладення
договорів та угод у письмовій формі.

У пунктах 3.18.1.1, 3.18.1.6. Умов встановлено,
що кредитний ліміт на поточний рахунок
клієнта надається на поповнення
обігових коштів та здійснення поточних
платежів, в межах кредитного ліміту.
Про розмір ліміту банк сповіщає
клієнта на свій розсуд або у письмовій
формі, або через встановлені засоби
електронного зв'язку банка та клієнта
(системи клієнт-банк, Інтернет клієнт
банк, sms повідомлення або інших). Ліміт
може бути змінений банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами та правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами банку.

Згідно з п. 3.18.1.3. Умов кредит надається
в обмін на зобов'язання клієнта щодо
його повернення, сплаті процентів та
винагороди.

В п.1.2.5 визначено, що клієнт
зобов'язаний погашати заборгованість
по кредиту, процентам за користування
ним, а також сплачувати комісії на
умовах, передбачених договором.

За приписами пункту 3.18.1.8 Умов
проведення платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов та
правилами надання банківських послуг"
(або у формі "Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки із
зразками підписів і відбитка печатки").

Пунктом 3.18.6.1 Умов визначено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється з моменту подачі клієнтом
до банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки") та/або з моменту
надання клієнтом розрахункових
документів на використання коштів у
рамках кредитного ліміту в межах
визначеної суми, та діє в обсязі
перерахованих засобів до повного
виконання зобов'язань сторонами.

Порядок розрахунків встановлений
розділом 3.18.4. Так у пункті 3.18.4.1 Умов
зазначено, що за користування кредитом
в період з дати виникнення дебетового
сальдо на поточному рахунку клієнта
при закритті банківського дня клієнт
сплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка). Порядок розрахунку процентів є
наступним:

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати його обнуління в одну з дат з
наступного 20-го до 25-го числа місяця
("період, в який дебетове сальдо
підлягає обнулінню), розрахунок
відсотків здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.
При необнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, на протязі
протягом 90 днів з останньої дати
періоду, в якому воно підлягало
обнулінню, клієнт виплачує Банку за
користування кредитом проценти в
розмірі 24 % річних, починаючи з
останньої дати періоду, в яку дебетове
сальдо підлягало обнулінню. У випадку
непогашення кредиту на протязі 90 днів з
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
починаючи з 91-го дня після закінчення
періоду, в який дебетове сальдо
підлягало обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта щодо погашення заборгованості
вважаються порушеними. При порушенні
клієнтом будь-якого з грошового
зобов'язання клієнт сплачує банку
відсотки за користування кредитом у
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання банківських послуг, клієнт
сплачує банку у розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань (п.п.3.18.4.1.1.,3.18.4.1.2.,
3.18.4.1.3.).

Згідно з п. 3.18.4.9 Умов розрахунок
процентів за користування кредитом
здійснюється щодня, починаючи з дати
виникнення на поточному рахунку
дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
процентів здійснюється до повного
погашення заборгованості по кредиту,
на суму залишку по кредиту. День
повернення кредиту в часовий інтервал
нарахування процентів не включається.
Нарахування процентів здійснюється в
дату сплати.

Відповідно до п.3.18.2.3.4 Умов банк при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань, передбаченого Умовами, має
право вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом у повному обсязі.

Як вказує позивач, ним зобов'язання за
Договором виконано в повному обсязі та
надано відповідачу кредитний ліміт у
сумі 21000,00 грн., що випискою по рахунку
відповідача (арк. справи 23, 24).

Відповідач свої зобов'язання по
договору виконав неналежним чином.

29.11.2013 р. позивач звернувся до
відповідача з претензією №20627ZPV0S0ЕА з
вимогою сплатити виниклу
заборгованість, що підтверджується
копією опису вкладення від 13.12.2013 р. та
копією фіскального чеку від 13.12.2013 р.
Доказів надання відповіді на претензію
не надано.

За поясненнями позивача, відповідачем
неодноразово порушувалися умови
Договору щодо оплати послуг Банку, з
зв'язку з чим відповідачу нараховано
заборгованість за кредитом в сумі
21000,00 грн., а також, 5151,56 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1329,92грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 1323,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, яка на
теперішній час є непогашеною.

Позовні вимоги про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 28804,48
грн. заборгованості за кредитним
договором, в т.ч.: 21000,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 5151,56 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1329,92грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 1323,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, є предметом
судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
представника позивача у судовому
засіданні 27.02.2014 р., суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 173 Господарського кодексу
України передбачено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт (управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Пунктом першим статті 193
Господарського Кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Аналогічна норма міститься і в статті
526 Цивільного кодексу України.

За визначенням частини 1 статті 1054
Цивільного кодексу України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193
Господарського кодексу України та
статей 525, 526 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Обставини справи свідчать, що позивач
свої зобов'язання за Договором виконав
належним чином. На підставі поданої
відповідачем Заяви (арк. справи 11)
позивачем 27.06.2012 р. було відкрито
поточний рахунок НОМЕР_2 у національній
валюті із встановленням ліміту
кредитування в розмірі 21000,00 грн.
(довідка від 23.12.2013 р., арк. справи 22).

Суд відзначає, що позивачем відкрито
поточний рахунок ОСОБА_1, як фізичній
обсібі-підприємцю. До матеріалів
позовної заяви надано копію Заяви про
відкриття рахунку від 27.06.2012 р., в якій
клієнтом банку зазначається «ОСОБА_1
ФОП», а також копію Свідоцтва про
державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 серія
НОМЕР_4, дата реєстрації 08.10.2009 р., місце
проживання: 69096, АДРЕСА_1.

Також, згідно долученого до матеріалів
справи Витягу з ЄДР, дата реєстрації
ФОП - 08.10.2009 р. і станом на 12.02.2014 р. дані
про перебування ФОП в процесі
припинення підприємницької діяльності
відсутні.

Проте, відповідачем зобов'язання щодо
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитом не
виконані.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Божник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України,
розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відсотки за грошовими зобов'язаннями
учасників господарських відносин
застосовуються у випадках, розмірах та
порядку, визначених законом або
договором, на підставі ч. 3 ст. 198 ГК
України.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
встановлено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу
України за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Банк має право використовувати грошові
кошти на рахунку клієнта, гарантуючи
його право безперешкодно
розпоряджатися цими коштами. Банк не
має права визначати та контролювати
напрями використання грошових коштів
клієнта та встановлювати інші, не
передбачені договором або законом,
обмеження його права розпоряджатися
грошовими коштами на власний розсуд.
Положення цієї глави застосовуються до
інших фінансових установ при укладенні
ними договору банківського рахунка
відповідно до наданої ліцензії, а також
застосовуються до кореспондентських
рахунків та інших рахунків банків, якщо
інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1069 Цивільного кодексу
України якщо відповідно до договору
банківського рахунка банк здійснює
платежі з рахунка клієнта, незважаючи
на відсутність на ньому грошових
коштів (кредитування рахунка), банк
вважається таким, що надав клієнтові
кредит на відповідну суму від дня
здійснення цього платежу.

Права та обов'язки сторін, пов'язані з
кредитуванням рахунка, визначаються
положеннями про позику та кредит
(параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу),
якщо інше не встановлено договором або
законом

Розмір плати за використання клієнтом
коштів банку, яке не встановлене
договором, не може перевищувати
подвійну облікову ставку
Національного банку України.

Як вже зазначалося вище, пунктом 3.18.4.
Умов затверджено порядок розрахунків,
за користування кредитом в період з
дати виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі - "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулінню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду; в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім)% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання Банківських послуг, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого "Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Факт наявності заборгованості
відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк»
підтверджується наданими позивачем
доказами.

Таким чином, аналіз зазначених норм
права та фактичних обставин справи
свідчить про те, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 21000,00 грн.
заборгованості за кредитом, 5151,56 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом та 1323,00грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 1329,92 грн. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
період з 27.06.2012 р. по 17.12.2013 р. за наданим
розрахунком, згідно з яким
заборгованість по пені виникла з 13.05.2013
р. і станом на 17.12.2013 р. складає 1329,92 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частинами першою та четвертою ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що законом щодо окремих
видів зобов'язань може бути
визначений розмір штрафних санкцій,
зміна якого за погодженням сторін не
допускається. У разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому,
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором, ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на період, за який
сплачується пеня.

Відповідно до 3.18.5.1 Умов - При порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п., п.
3.18.2.2.2, 3.18,4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п., п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п„ п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5,
3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 3.18.5.4 нарахування неустойки
за кожний випадок порушення
зобов'язань здійснюється протягом 3
років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно бути виконано.

Перевіривши правильність нарахування
пені, судом встановлено, що стягненню
підлягає 1329,92 грн. пені за період з
13.05.2013 р. по 17.12.2013 р.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено,
що господарський судовий процес
здійснюється на засадах змагальності
та рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом. При
цьому принцип змагальності передбачає
покладання тягаря доказування на
сторони, покладання на них
відповідальності за доведеність їхніх
вимог чи заперечень; вимагає від сторін
ініціативи та активності в реалізації
їхніх процесуальних прав.

Статтею 22 ГПК України встановлено
загальний обов'язок сторін
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

В даному випадку, відповідач своїм
правом на участь у судовому розгляді
справи не скористався, письмових
пояснень не надав, проти позову не
заперечив, доказів погашення
заборгованості у повному обсязі суду
не надав.

Отже, з підстав зазначених вище, суд
знаходить позовні вимоги про стягнення
28804,48 грн. заборгованості за кредитним
договором, в т.ч.: 21000,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 5151,56 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1329,92грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 1323,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача оскільки
спір виник внаслідок його неправильних
дій.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ)
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(м.Запоріжжя) задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1; 69096, АДРЕСА_2;
ідентифікаційний код НОМЕР_1,
розрахункові рахунки у установах банку
не відомі) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» (юридична адреса: 49094,
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50; поштова адреса: 49027
м.Дніпропетровськ, а/с 1800; ) 21000 (двадцять одна тисяча) грн. 00
коп. заборгованості за кредитом, 5151
(п'ять тисяч сто п'ятдесят одна) грн. 56
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 1329 (одна тисяча
триста двадцять дев'ять) грн. 92 коп. пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, 1323 (одна тисяча триста
двадцять три) грн. 00 коп. заборгованості
по комісії та 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат зі
сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 18.03.2014 р.