КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р. Справа№ 910/24942/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі Царук І.О.

за участю

представників сторін : від
позивача -Петренко В.О.

від
відповідача - Подкуйко О.Ю.

розглянувши

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна

страхова компанія
"Інго Україна"

на рішення

господарського суду м. Києва

від 22.01.2014 року.

у справі №910/24942/13 (Суддя
Сташків Р.Б.)

за позовом Відкритого
акціонерного товариства Національна

акціонерна
страхова компанія "Оранта"

до Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна

страхова компанія
"Інго Україна"

про стягнення 28790,01
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 22.01.2014 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "Інго Україна" (м. Київ, вул.
Воровського, 33; ідентифікаційний код
16285602) на користь Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
(м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д;
ідентифікаційний код 00034186) 28790
(двадцять вісім тисяч сімсот
дев'яносто) грн. 01 коп. відшкодування
матеріальної шкоди (виплати страхового
відшкодування), а також 1720 (одну тисячу
сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового
збору.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 22.04.2010 в м. Одеса на Фонтанській
дорозі була скоєна ДТП, а саме
відбулося зіткнення автомобіля "Хонда",
д.р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4,
автомобіля "Тойота", д.р.н. НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_5 та автомобіля "Лексус",
д.р.н. НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_6

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_4,
керуючи автомобілем "Хонда", д.р.н.
НОМЕР_1 повертаючи ліворуч на
перехресті не надала перевагу, що
призвело до зіткнення з іншим
автомобілем та відкидання його на
сусідній автомобіль, та порушення
ОСОБА_4 п. 10.1, 16.13 ПДР України. Дані
обставини підтверджуються короткою та
розгорнутою довідками про
дорожньо-транспортну пригоду, копії
яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль "Лексус", д.р.н. НОМЕР_3
(Застрахований автомобіль), який
відповідно до залученої до матеріалів
справи копії реєстраційного талону
належить ОСОБА_6 на праві власності,
станом на час ДТП був під її керуванням,
та який був застрахований Позивачем на
підставі Договору добровільного
страхування № 2010/34/17-ТЗ від 17.04.2010 (далі -
Договір добровільного страхування).

На підставі вищевказаного, за умовами
Договору добровільного страхування,
враховуючи Звіт № 10/1109 від 22.10.2010 про
визначення вартості матеріального
збитку, Позивачем було складено
Страховий акт № 575-15-К від 14.01.2011,
відповідно до якого розраховано та
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 29300,01 грн. на користь ОСОБА_6, що
підтверджується залученою до
матеріалів справи копією платіжного
доручення № 2667 від 25.01.2011 та реєстром
одержувачів сум страхових
відшкодувань.

Позивач 22.08.2012 звернувся до Відповідача
з вимогою (заявою № 09-06-06/20748) про
здійснення страхового відшкодування в
зв'язку з ДТП у розмірі здійсненої
Позивачем страхової виплати, тобто в
розмірі 29300,01 грн.

В матеріалах справи відсутні докази
задоволення Відповідачем вимоги
Позивача в добровільному порядку.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
потерпілої особи в межах здійсненої
виплати.

Як вбачається з матеріалів справи,
шкоду було заподіяно водієм автомобіля
"Хонда", д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_4, під час
експлуатації вказаного автомобіля, і
вину даного водія у вчиненні ДТП та
скоєнні адміністративного
правопорушення за ст. 124 КУпАП
встановлено постановою Київського
районного суду міста Одеси від 12.08.2010 у
справі № 3-4815 за 2010 рік.

На час скоєння вищевказаної ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4, як особи, яка експлуатує
автомобіль "Хонда", д.р.н. НОМЕР_1, на
законних підставах, була застрахована
Відповідачем на підставі договору
(полісу) №ВС/8398126 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що
підтверджується наданою М(Т)СБУ
інформацією на запит суду в порядку ст.
65 ГПК України. Вказаним договором
(полісом) передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 25500 грн.,
франшиза - 510 грн.

Отже, Відповідач є особою на яку
полісом № ВС/8398126 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди, завданої під час
експлуатації автомобіля "Хонда", д.р.н.
НОМЕР_1, на час спірної ДТП.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до Звіту № 10/1109 від 22.10.2010
розмір матеріального збитку, завданого
власнику Застрахованого автомобіля в
зв'язку з його пошкодженням в ДТП,
становить 33386,52 грн., враховуючи
нульовий коефіцієнт фізичного зносу
Застрахованого автомобіля.

При дослідженні наданих Позивачем
доказів на підтвердження вартості
витрат, пов'язаних із відновлювальним
ремонтом Застрахованого автомобіля з
урахуванням зносу, судом було
враховано, що відповідно до абзацу
третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК
України та частини 17 статті 9 Закону
України "Про страхування" страхова
виплата за договором майнового
страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків. А згідно з
абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК
України розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Крім того, відповідно до пункту 12.1
статті 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Франшиза - частина збитків,
що не відшкодовується страховиком
згідно з договором страхування (стаття
9 Закону України "Про страхування").

Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № ВС/8398126 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", статей 9, 27 Закону України "Про
страхування", статі 993, 1192 ЦК України,
колегія суддів прийшла до висновку, що
Відповідач повинен відшкодувати
Позивачу шкоду, в межах ліміту його
відповідальності за спірним страховим
випадком (25500грн.), виходячи з вартості
відновлювального ремонту
Застрахованого автомобіля, з
врахуванням коефіцієнту за мінусом
франшизи (510 грн.), отже в сумі 24990,00 грн.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 22.01.2014 року у справі №
910/24942/13 змінити та викласти резолютивну
частину в наступній редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "Інго Україна" (м. Київ, вул.
Воровського, 33; ідентифікаційний код
16285602) на користь Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
(м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д;
ідентифікаційний код 00034186) 24990
(двадцять чотири тисячі дев'ятсот
дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп.
відшкодування матеріальної шкоди
(виплати страхового відшкодування), а
також 1492 (одну тисячу чотириста
дев'яносто дві) грн. 96 коп. судового
збору.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" (м. Київ, вул.
Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний
код 00034186) на користь Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна" (м.
Київ, вул. Воровського, 33;
ідентифікаційний код 16285602) 120,58 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

3. Видачу наказів доручити
господарському суду м. Києва.

4. Справу № 910/24942/13 повернути до
господарського суду м. Києва.

5. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови складено 12.03.2014
року.