ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року Справа №
904/9187/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Ревкова Г.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник В.В., представник,
дов. № 14-327 від 16.03.12

від відповідача: Касьян І.В.,
представник, дов. № 13 від 20.12.13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія"
Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 20.01.2014 року у справі №
904/9187/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія" Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа", м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 28 022 753,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 20.01.2014р
(судя Мілєва І.В.) припинено
провадження у справі в частині
стягнення основного боргу у розмірі
557641,10грн.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа"
на користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія" Нафтогаз України" 25 653 254,85
грн., з яких: 20 750 895,53грн.- основний борг,
1 771 560,27грн. - пеня, 2 237 628,93грн.- 7% штрафу,
54 301,23грн. - інфляційні втрати, 838868,89
грн.-3% річних.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа"
на користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія" Нафтогаз України" витрати по
сплаті судового збору у розмірі
68592,89грн.

Рішення господарського суду
мотивоване порушенням відповідачем
умов договору щодо оплати за
поставлений природний газ,
обґрунтованістю нарахованих сум та
визнання відповідачем суми основного
боргу і нарахованих 3% річних.
Зменшуючи розмір пені та штрафу на 30%,
суд послався на ч.3 ст.551 ЦК України, ч.1
ст.233 ГК України, ч.3 с т.83 ГПК України та
мотивував великою дебіторською
заборгованістю споживачів за послуги
теплопостачання.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду, Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія" Нафтогаз України"
звернулось з апеляційною скаргою до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду. Просить скасувати
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.01.2014р.
в частині , якою відмовлено у стягненні
пені - 759 240, 12грн. та 7% штрафу - 958 983,83грн.

В апеляційній скарзі заявник зазначає,
що в рішенні господарського суду не
зазначено будь-яких доказів на
підставі яких прийнято рішення про
зменшення розміру пені та штрафу на 30%
від сум які заявлялися та не викладено
доводи на підставі яких відхилено
докази позивача. Також зазначає, що
Вищим господарським судом України було
прийнято ряд постанов в яких колегії
суддів приходять до висновку, що
відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, його важкий
фінансовий стан не є винятковим
випадком та підставою для зменшення
неустойки. Суд не виконав вимоги закону
щодо оцінки майнового стану сторін, які
беруть участь у зобов'язанні, та інших
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, що призвело до порушення ст..233 ГК
України; в рішенні не мотивовано, не
доведено та необґрунтовано в чому саме
полягає винятковість обставин у даній
справі.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи наведені в
апеляційній скарзі. Просив
задовольнити апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач та його представник в
судовому засіданні зазначили, що
господарський суд правомірно
застосував положення ст..233 ГК України
та надав належну оцінку доказам, які
містяться в матеріалах справи.
Споживання газу за договором
здійснювалося виключно для
виробництва теплової енергії для
населення, релігійних організацій,
національних творчих спілок і їх
регіональних осередків. Населення має
заборгованість перед відповідачем у
зв'язку з чим останній не міг своєчасно
розрахуватися з позивачем. Просить
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів встановила
наступне.

30.09.2011р. між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (продавець)
та Комунальним підприємством теплових
мереж "Криворіжтепломережа" (покупець)
укладено договір №14/2309/11 про
купівлю-продаж природного газу .

Згідно п.п.1.1, 1.2 Договору (в редакції
додаткової угоди №4 від 27.06.2012р.)
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2012 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", далі - газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками, а покупець зобов'язується
приймати та оплачувати газ на умовах
цього договору. Газ, що продається за
цим договором, використовується
покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням релігійними організаціями
та національними творчими спілками і
їх регіональними осередками.

Згідно п.2.1 Договору, Продавець передає
Покупцю в період з 01 жовтня 2011 року по 31
грудня 2012 року природний газ в обсязі
до 225163,00 тисяч куб.м., в тому числі по
місяцях кварталів.

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3
договору).

Розділом 5 Договору сторони встановили
ціну на газ та загальну вартість
договору.

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Договір набуває чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін і діє в
частині реалізації газу з 01 жовтня 2011
року до 31 грудня 2012 року, а в частині
проведення розрахунків за газ та
послуги з його транспортування - до
повного погашення заборгованості (п. 11.1
договору).

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525,
ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог що у
певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На виконання умов договору позивач
протягом серпня - грудня 2012 року
поставив, а відповідач прийняв
природний газ в обсязі 175 936,913 тис.
куб.м. на загальну суму 230 336 606,50 грн.

Факт поставки газу на вказану суму
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
підписаного сторонами: акт від 31.08.2012р.
на суму 632 555,69 грн.; акт від 31.08.2012р. на
суму 884 436,61 грн. ; акт від 26.11.2012р. на суму
672 424,75 грн.; акт від 26.11.2012р. на суму 974
552,77 грн.; акт від 31.10.2012р. на суму 181,98
грн.; акт від 27.11.2012р. на суму 7 976 336,35
грн.; акт від 27.11.2012р. на суму 1 755 393,69
грн.; акт від 30.11.2012р. на суму 2 418,09 грн.;
акт від 30.11.2012р. на суму 2 411 920,82 грн.;
акт від 30.11.2012р. на суму 15 375 405,83 грн.;
акт від 31.12.2012р. на суму 3 512 103,12 грн.;
акт від 31.12.2012р. на суму 2 071,15 грн.; акт
від 31.12.2012р. на суму 3 005,93 грн.; акт від
31.12.2012р. на суму25 474 388,73 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
договором щодо оплати прийнятого газу
виконував не неналежним чином.
Заборгованість на час подачі позову
складала 21 308 536,63грн.. що
підтверджується матеріалами справи.

28.11.2013р. відповідач, платіжним
дорученням № 14 від 21.11.2013р., перерахував
позивачу 557 641,10грн. (а.с.139).

Таким чином, заборгованість
відповідача складає 20 750 895,53 грн.

У зв'язку з цим господарський суд
обґрунтовано припинив провадження в
частині стягнення 557 641,10 грн. на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, у
зв'язку з відсутністю предмета спору
та стягнув основний борг у сумі 20 750
895,53грн.. оскільки відповідач не давав
доказів погашення даної суми боргу.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 27.11.2012р.
у справі №28/5005/8906/2012 з відповідача на
користь позивача стягнута
заборгованість за газ спожитий в
період з жовтня 2011 року по липень 2012
року, а також пеню, штраф, 3% річних,
інфляційні втрати нараховані по
27.11.2012р.

Позивачем здійснено нарахування на
залишок заборгованості 3% річних,
інфляційних втрат та пені за період з
28.11.2012р. по 12.11.2013р.

Позивач просив стягнути з відповідача
пеню у розмірі 2 530 800,39 грн., 7% штрафу за
несвоєчасну оплату поставленого
природного газу у розмірі 3 196 612,76 грн., 3%
річних у розмірі 838 868,89 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 147 935,02 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок 3% річних на суму 838т868,89 грн.
здійснено правильно, визнано
відповідачем, а інфляційні за
розрахунковий період складають 54 301,23
грн. і правильно задоволенні судом.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК
України,учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання, шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2 Договору,сторони встановили,
що у разі невиконання покупцем умов
пункту 6.1 договору (оплата) покупець
зобов'язується крім суми
заборгованості сплатити пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7 %
від суми простроченого платежу.

Відповідач заявив клопотання про
зменшення розміру пені і штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому, повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, а також повинен
врахувати інші інтереси сторін.

Згідно п.3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості господарським судом
зменшення штрафних санкцій колегія
суддів приймає до уваги наступне.

Як позивач так відповідач знаходяться
в скрутному фінансовому становищі.
Позивач за 2012 рік має збитки більше 10
млрд. грн.. Збитки відповідача майже 250
000 тис. грн. При цьому збитки позивача на
вказану суму не є лише наслідком
порушення зобов'язання за договором
відповідачем.

Газ, який отримувався відповідачем,
використовувався лише для
теплопостачання населення та
релігійних організацій.

Дебіторська заборгованість
відповідача станом на 01.10.2013р.
становить 321 242 тис. грн.., з яких борг
населення складає 119 473, тис. грн.,
місцеві та державні бюджети установи -
26 063,7 тис. грн.. Кредиторська
заборгованість складає 1 297 641,8 тис.грн.

Відповідачем проводиться робота по
погашенню дебіторської
заборгованості. У 2013 році до суду
пред'явлено 120 позовів на загальну суму
12 195 651,33 грн. за цей період судом з
боржників стягнуто 11 393 353,80 грн. боргу.
На виконанні в державній виконавчій
службі знаходиться виконавчих
документів на загальну суму 16 621 427,66
грн.

Таким чином, оскільки неналежне
виконання відповідачем зобов'язання за
договором, щодо своєчасної оплати
пов'язано саме з несвоєчасною оплатою
споживачами виробленого тепла,
населення звільнене від сплати пені за
несвоєчасні розрахунки, відповідачем
приймаються заходи для стягнення
заборгованості із споживачів для
подальшого погашення заборгованості
перед позивачем, відсутні докази того,
що несвоєчасна оплата за спожитий газ
саме відповідача призвела до
фінансового стану в якому знаходиться
позивач колегія суддів погоджується з
рішенням суду про зменшення розміру
штрафних санкцій на 30%.

Тому вважає рішення суду в частині
стягнення пені у розмірі 1 771 560,27 грн.
та 7% штрафу в сумі 2 237 628,93 грн. законним
та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню у зв'язку з вищенаведеним.
Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія" Нафтогаз України",
м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.01.2014
року у справі № 904/9187/13 залишити без
змін.

Повний текст постанови складено
04.03.2014р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха