РІШЕННЯ

"26" лютого 2014 р.Справа № 921/654/13-г/6

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Автотехсервіс" вул. За
Рудкою, 33, м.Тернопіль 46003

до відповідача Дочірнього
підприємства "Тернопільський
облавтодор" ВАТ "Державної акціонерної
компанії "Автомобільні дороги України"
вул. О. Кульчицької, 8, м.Тернопіль 46000

про cтягнення заборгованості в сумі
35098,60 грн. з яких: 26159,90 грн. - суми боргу;
2889,57 грн. - 3% річних; 3525,34 грн. - пені, 2523,79
грн. втрат від інфляції.

За участю представників:

позивача: Криницький О.М.

відповідача: не з'явився

Суть справи:

Приватне акціонерне товариство
"Автотехсервіс" звернулось в
господарський суд Тернопільської
області з позовом до Дочірнього
підприємства "Тернопільський
облавтодор" ВАТ "Державної акціонерної
компанії "Автомобільні дороги України"
про стягнення 55098,60 грн. з яких: 48683,69 грн.
- суми боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення; 2889,57
грн. - 3% річних; 3525,34 грн. - пені.

В процесі розгляду справи, позивач
заявив про зменшення позовних вимог,
через часткове погашення відповідачем
заявленої до стягнення суми та просив
суд стягнути з Дочірнього підприємства
Тернопільський облавтодор" ВАТ
"Державної акціонерної компанії
"Автомобільні дороги України" 35098,60 грн.
з яких: 26159,90 грн. - суми боргу; 2889,57 грн. -
3% річних; 3525,34 грн. - пені, 2523,79 грн. втрат
від інфляції.

У відзиві №06-2/1163 від 22 липня 2013р.
відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на його безпідставність.
Однак в подальшому, платіжним
дорученням №221 від 09 жовтня 2013 року
перерахував на користь позивача в
рахунок погашення заборгованості 20000
грн. та інших заперечень не надавав.

Розгляд справи,призначений вперше на 18
липня 2013 року неодноразово
відкладався, востаннє на 26 лютого 2014
року.

Ухвалою суду від 25 липня 2013 року
провадження у справі зупинено на
підставі п.2 ч.2 ст.79 ГПК України, а саме у
зв'язку з надсиланням господарським
судом матеріалів до слідчих органів.

Після усунення обставин, що зумовили
зупинення, ухвалою від 05 лютого 2014 року
провадження у справі поновлено.

Представник відповідача участь якого
не визнавалась обов'язковою, в судове
засідання жодного разу не з'явився,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, в
порядку передбаченому ст.64,87 ГПК
України, пунктом 2.6.7 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації № 28
від 20.02.2013 року, пунктом 19
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 13.08.2008
р. N 01-8/482 та пунктом 32 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 29.09.2009р. №01-08/530.

При даних обставинах, зважаючи на
неявку відповідача без зазначення
причин та доказів, що вказують на
причини такої неявки, недотримання
приписів ст.22 ГПК України щодо
зобов'язання осіб, які беруть участь у
справі добросовісно користуватися
належними їм процесуальними правами,
суд прийшов до висновку про можливість
розгляду справи за наявними
документами.

В засіданні позивачу роз'яснено
належні йому права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного
клопотання аудіозапис судового
засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, беручи до уваги пояснення
відповідача надані у попередніх
засіданнях, суд встановив наступне:

- 27 січня 2011 року між ПрАТ
"Автотехсервіс" та філією Гусятинський
райавтодор підписано договір
купівлі-продажу №27/019 за змістом якого
продавець (позивач у справі) продає, а
покупець (філія) купує нафтопродукти,
газ скраплений на умовах вказаних в
договорі.

Пунктом 2.1. угоди, сторони передбачили,
що покупець проводить 100 % оплату за
товар на поточний рахунок продавця на
умовах предоплати або оплачує товар на
протязі трьох днів з моменту
постачання товару.

Підставою для оплати є рахунок,
видаткова накладна (п. 2.3 договору).

Відповідно до умов договору, на
підставі довіреностей №10 від 28 січня
2011 року, № б/н від 26.01.2011 року, № 17 від
25.02.2011 року та № 65 від 27.09.2011 року
виданих на ім'я Івачевського В.М., по
накладних №а4-7 від 28.01.2011 року на суму
13480 грн., № а5-3 від 31.01.2011 року на суму 10928
грн., №а4-22 від 28.02.2011 року на суму 25080
грн., № а5-25 від 30.09.2011 року на суму 3731
грн. та №а5-40 від 20.11.2011 року на суму 2600
грн. Гусятинському райавтодору було
відпущено позивачем товар на загальну
суму 55819 грн.

Отримання філією нафтопродуктів на
вказані суми підтверджується і
виписаними позивачем податковими
накладними, які відповідно до п.п. 201.6,
201.10. Податкового кодексу України, є
податковим документом і видаються
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Продаж здійснювався без попередньої
оплати.

Зауважень щодо відступів від положень
угоди, інших недоліків по кількості та
якості поставленого товару від покупця
не надходило.

Як вбачається зі змісту позову, в
обумовлені договором строки покупець
розрахувався лише частково в сумі 9659,10
грн., заборгувавши станом на час
звернення позивача до суду 46159,90 грн.

Направлена на адресу відповідача
рекомендованою кореспонденцією лист -
вимога №1423 від 22 березня 2013 року про
здійснення розрахунку була залишена
без відповіді та задоволення.

Не виконання відповідачем свого
обов'язку по оплаті отриманих
товарно-матеріальних цінностей, стало
підставою для звернення позивача до
суду із позовом про відновлення його
порушеного права.

09 жовтня 2013 року, після подання
відповідачем заперечень на позов,
платіжним дорученням №221 філією
Гусятинський райавтодор перераховано
на користь ПрАТ "Автотехсервіс" 20000 грн.
в рахунок погашення заборгованості.

Решта зобов'язання в сумі (46159,90-20000) 26159,90
грн. залишилось не виконаним.

Вказане додатково підтверджується і
підписаним та завіреними печатками як
Гусятинського райавтодору, так і
Дочірнього підприємства
"Тернопільський облавтодор" актом
звірки взаєморозрахунків станом на 24
грудня 2013 року.

З'ясовано також, що філія Гусятинський
райавтодор не користується правом
юридичної особи, а є структурним
підрозділом Дочірнього підприємства
"Тернопільський облавтодор"
(відповідача у справі).

Філія може від імені і за дорученням
директора підприємства (Дочірнього
підприємства "Тернопільський
облавтодор"): укладати договори
відповідно до предмета діяльності
підприємства та представляти інтереси
філії та підприємства у всіх установах,
організаціях, підприємствах,
обєднаннях, асоціаціях у межах наданих
їй повноважень (п.3.3 Положення про
філію).

Дочірнє підприємство "Тернопільський
облавтодор" (відповідач у справі) несе
відповідальність по зобов'язаннях
філії (п. 3.2 Положення про філію).

Проведеною слідчими органами
перевіркою встановлено, що 29 грудня 2009
року за вих..№ 177 філія Гусятинський
райавтодор звернулась до відповідача
із письмовим клопотанням про видачу
філії довіреності на заключення
договорів купівлі-продажу на закупівлю
паливно-мастильних матеріалів на
автозаправних станціях АТЗТ
"Автотехсервіс" на 2010-2014 роки.

На що отримано офіційну довіреність
від 31 грудня 2009 №06-4/2264 року, якою філія
Гусятинський райавтодор була
уповноважена укладати договори, у т.ч. з
позивачем по справі на закупівлю
паливно-мастильних матеріалів на 2010-2014
р.р.

Нафтопродукти, одержані по згаданих
вище накладних були оприбутковані по
бухгалтерських документах та
матеріальних звітах філії і
використані на потреби підприємства.

А тому, заперечення відповідача щодо
відсутності у філії необхідних
повноважень на придбання
паливно-мастильних матеріалів,
неналежного оформлення видаткових
документів і т.п., спростовуються
поданими суду документами та
матеріалами кримінального
провадження.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд
прийшов до висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3
статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3,
33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести належними і допустимими
доказами ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими позивачем доказами, не
запереченими відповідачем, частково
доведено обґрунтованість заявлених
вимог.

Так, статтею 509 ЦК України визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судом з'ясовано, що в порушення умов
договору, приписів перелічених норм, а
також ст. ст. 11, 14, 629, 692 ЦК України, ст.ст.
173, 174, 193 ГК України, розрахунок по
оплаті вартості отриманого товару
відповідач у повному обсязі не
здійснив, заборгувавши станом на час
винесення рішення 26159,90 грн.

Доказів на підтвердження іншого, у т.ч.
проведення розрахунку станом на час
розгляду справи в суді, відповідачем не
представлено.

За таких обставин, вимоги про примусове
стягнення заборгованості в сумі 26159,90
грн. підлягають задоволенню як
обґрунтовані.

У разі несвоєчасного проведення оплати
отриманих товарно-матеріальних
цінностей, п.5.3 договору №27/019
передбачено нарахування пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожен день
прострочення.

Враховуючи положення договору, приписи
ст.ст.546-549 ЦК України, ст. ст.231,232 ГК
України, ст.ст.1,3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", суму
заборгованості та період нарахування,
вимоги про стягнення 3306,16 грн. пені
підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 625 ЦК України, у випадку
прострочення виконання грошових
зобов'язань боржник на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу, з врахуванням індексу інфляції
та 3% річних за весь час прострочення.

Зважаючи на суму боргу, розрахунок
позивача, період нарахування, інші
обставини справи, вимоги про стягнення
1176,20 грн. втрат від інфляції, 2889,57 грн. 3%
річних слід задовольнити.

Вимоги про стягнення 1347,59 грн. витрат
від інфляції та 219,18 грн. пені
задоволенню не підлягають, як такі, що
нараховані надмірно.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, п.4.6
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", сплачений судовий
збір по справі відшкодовуються за
рахунок відповідача пропорційно до
задоволених вимог, оскільки зменшення
їх розміру викликано частковим
задоволенням позову відповідачем
після подання позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1, 2, 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Тернопільський облавтодор" (вул.
Кульчицької, 8, м. Тернопіль, код 31995099) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Автотехсервіс" (вул. За
Рудкою, 33, м. Тернопіль, код 23588912) 26159,90
грн. боргу, 1176,20 грн. втрат від інфляції,
2889,57 грн. 3% річних, 3306,16 грн. пені, 1671,58
грн. сплаченого судового збору.

Видати наказ.

2. В задоволенні вимог про стягнення
1347,59 грн. втрат від інфляції та 219,18 грн.
пені відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони,
прокурор, треті особи та особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки мають право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення, через місцевий
господарський суд.

Дата підписання: 06 березня 2014 року.

Суддя
І.П. Шумський