КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р. Справа№ 910/21867/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - не з'явились, від
відповідача - Панченко Р.В.,

розглянувши апеляційну скаргу

дочірнього підприємства «Агроцентр
Єврохім-Україна»

на рішення господарського суду міста
Києва від 15.01.2014 року

у справі №910/21867/13 (суддя Куркотова Є.Б.)

за позовом державного підприємства
«Придніпровська залізниця», м.
Дніпропетровськ,

до дочірнього підприємства «Агроцентр
Єврохім-Україна», м. Київ,

про стягнення 21035,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ДП «Придніпровська
залізниця» (далі - позивач) подало до
господарського суду міста Києва позов
до ДП «Агроцентр Єврохім-Україна» (далі
- відповідач) про стягнення 21035,00 грн.
штрафу за невірно вказану масу вантажу.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що залізницею було
прийнято для перевезення вантаж у
вагоні №60415809 за залізничною накладною
№48464820, проте актом загальної форми №847
від 04.07.2013 року та комерційним актом АА
№044329/75 від 04.07.2013 року був встановлений
факт, що у накладній невірно вказано
масу вантажу, наслідком чого є
накладення на вантажовідправника
штрафу у розмірі 5-кратної провізної
плати у сумі 21035,00 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.01.2014 року у справі №910/21867/13
позов задоволено повністю. Присуджено
до стягнення з ДП «Агроцентр
Єврохім-Україна» на користь ДП
«Придніпровська залізниця», 21035,00 грн.
штрафу, 1720,50 грн. витрат по сплаті
судового збору. При прийнятті
оскаржуваного рішення місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про те, що матеріалами справи
підтверджується факт неправильного
зазначення відповідачем у залізничній
накладній №48464820 маси вантажу. Відтак, у
відповідача настала передбачена ст.ст.
118, 122 Статуту залізниць України
відповідальність перед залізницею у
вигляді штрафу у розмірі п'ятикратної
провізної плати за всю відстань
перевезення в сумі 21035,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ДП
«Агроцентр Єврохім-Україна» подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
15.01.2014 року у справі №910/21867/13 та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, а також на
невідповідність висновків, викладених
в оскаржуваному рішенні, обставинам
справи.

У своєму відзиві, поданому суду 04.05.2014
року, позивач заперечує проти
задоволення вимог апеляційної скарги,
вважає спірне судове рішення законним
та обґрунтованим, просить суд залишити
його без змін. також, у вказаному
відзиві викладено клопотання про
розгляд справи у відсутності
представників позивача.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014 року у
справі №910/21867/13 апеляційну скаргу ДП
«Агроцентр Єврохім-Україна» на рішення
господарського суду міста Києва від
15.01.2014 року у справі №910/21867/13 прийнято
до провадження та призначено розгляд
справи на 05.03.2014 року.

В судовому засіданні 05.03.2014 року
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив їх
задовольнити. Представники позивача в
судове засідання 05.03.2014 року не
з'явились, позивач про дату, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, у липні 2013 року ДП
«Агроцентр Єврохім-Україна»
(вантажовідправник) зі станції
відправлення Красногорівка Донецької
залізниці на станцію
Сімферополь-Вантажний Придніпровської
залізниці було відвантажено карбамид
(мочевина штучна) в кількості 54 тон за
залізничною накладною №48464820 в вагоні
№60415809, в якій вказано одержувачем
вантажу ПАТ «Компанія «Райз» (а.с. 9).

Відповідно ст. 6 Статуту залізниць
України накладна це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць
України вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до
перевезення передбачено, що вантажі,
завантажені відправником у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо) приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т.ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до п. 3.19 Роз'яснення
Президії Вищого господарського суду
України №04-5/225 від 29.09.2009 року,
залізниця вправі перевіряти дані,
зазначені відправником у залізничній
накладній, але не зобов'язана
перевіряти масу усіх вантажів, які вона
приймає до перевезення. Не має також
правового значення оцінка того, чи
могла залізниця при прийнятті вантажу
до перевезення побачити
недовантаження у вагоні, оскільки
Статут та Правила перевезення не
передбачають визначення маси вантажу
«на око». До того ж, різні вантажі мають
різну питому вагу та вологість,
внаслідок чого маса 70 тонн може займати
лише третину або половину вагона.

Відповідно до графи 28 залізничної
накладної №48464820 вантаж завантажено у
вагон засобами вантажовідправника.
Отже відомості в накладну щодо маси
вантажу було внесено безпосередньо
вантажовідправником, а зважування
відправник здійснював самостійно на
власних вагах, що останнім не
заперечується

Крім того, дана відправка йшла у
супроводі охорони (ВОХР), про що
міститься запис в графі 49 залізничної
накладної №48464820.

У графі 55 залізничної накладної №48464820
вказано, що правильність внесених
відомостей підтверджено представником
відповідача Свєтюхом Олександром
Михайловичем.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Комерційний акт складається для
засвідчення таких обставин, зокрема,
невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах.
Порядок складання комерційних актів та
актів загальної форми встановлюється
Правилами.

Відповідно до Правил складання актів
невідповідність маси і кількості
наявного вантажу повинна бути
засвідчена комерційними актами (п. 2
Правил складання актів).

Відповідно до вимог пункту 9 Правил
складання актів у комерційному акті
детально описуються стан вантажу або
багажу і обставини, за яких виявлена
незбереженість, а також обставини, які
могли бути причиною виникнення
незбереженості вантажу, багажу чи
вантажобагажу. Ніякі припущення та
висновки про причини незбереженості
або про вину відправника і залізниці до
акта не вносяться. Усі графи бланка
акта мають бути заповнені. Не
дозволяється проставляння рисок та
лапок замість повторення необхідних
даних. У комерційному акті
зазначається, чи правильно
навантажений, розміщений і закріплений
вантаж, а також про наявність та стан
захисного маркування для вантажів, що
перевозяться у відкритих вагонах. У
разі неправильного завантаження,
розміщення, закріплення вантажу в акті
зазначається, яке порушення було
допущено.

04.07.2013 року при проходженні вагону
через станцію Чаплине Придніпровської
залізниці складено акт загальної форми
№847 від 04.07.2013 року (а.с. 12) та
комерційний акт АА №044329/75 від 04.07.2013
року (а.с. 10), згідно з якими встановлено,
що 04.07.2013 року на станцію Чаплине
Придніпровської залізниці прибув
вагон №60415809 за залізничною накладною
№48464820 від 01.07.2013 року з невірно
вказаною масою вантажу в перевізному
документі, а саме встановлено
невідповідність фактичної ваги, яка
становить 52600 кг. з даними, зазначеними
у залізничній накладній, відповідно до
якої маса вантажу 54000 кг.

З телеграми №НР 1 від 08.10.2013 року
вбачається, що контрольне зважування
по ст. Краногорівка вагону №60415809 не
проводилось (83).

Згідно телеграми №160 від 04.07.2013 року
(а.с. 84), одразу після виявлення
невідповідності маси вантажу, станцією
Чаплине на станцію Красногорівка було
дано оперативне повідомлення
невідповідність фактичної ваги, яка
становить 52600 кг. з даними, зазначеними
у залізничній накладній, відповідно до
якої маса вантажу 54000 кг.

Матеріали справи не містять доказів
про те, що звертався на ст. Чаплине з
метою комісійно перевірити масу
вантажу у вагоні №60415809.

Відповідно до п. 5.5. Правил оформлення
перевізних документів, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі ст. 118 Статуту
залізниць України. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли. Цей факт засвідчується актом
загальної форми, якщо за цим фактом не
складався комерційний акт.

Відповідно ст. 122 Статуту залізниць
України за неправильно зазначені у
накладній масу, кількість місць
вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника, порта
стягується штраф у розмірі згідно із
статтею 118 цього Статуту. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Згідно зі ст. 118 Статуту залізниць
України за пред'явлення вантажу, який
заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

На переконання колегії суддів,
оскільки матеріалами справи
підтверджено факт неправильного
зазначення відповідачем у залізничній
накладній №48464820 маси вантажу, у
останнього настала передбачена ст.ст.
118, 122 Статуту залізниць України
відповідальність перед залізницею у
вигляді штрафу у розмірі п'ятикратної
провізної плати за всю відстань
перевезення.

Відповідно до залізничної накладної
№48464820 від 01.07.2013 року розмір провізної
плати вагону №60415809 складає 4207,00 грн.
(а.с. 9, зворот).

Сума штрафу, що підлягає до стягнення з
відповідача, складає 21035,00 грн. (4207,00 грн.
* 5 = 21035,00 грн.).

26.07.2013 року позивачем було направлено
на адресу відповідача претензію
№ДНМЮ-17/34 на суму 21035,00 грн. (а.с. 41), яка
була залишена без реагування.

Відтак, враховуючи факт порушення
відповідачем вимог ст. 24 Статуту
залізниць України щодо правильності
зазначення відомостей в залізничній
накладній, що підтверджується
складеним актом загальної форми №847
від 04.07.2013 року та комерційним актом АА
№044329/75 від 04.07.2013 року, вимоги позивача
про стягнення з відповідача 21035,00 грн.
штрафу є правомірними, про що судом
першої інстанції зроблено законний та
обґрунтований висновок.

Доводи відповідача про неповідомлення
одержувача вантажу про складений
комерційний акт колегія суддів
відхиляє, оскільки залізницею у графі 49
накладної було проставлено відмітку
транзитної станції Чаплине про
складений комерційний акт №044329/75 від
04.07.2013 року, зокрема вказано менше
документа 1400 кг.

Оскільки, вантаж видається одержувачу
за накладною, то одержувач вантажу не
міг не знати, що залізницею складено
комерційний акт та що маса вантажу є
меншою на 1400 кг.

Посилання відповідача на порушення
позивачем вимог ст. 52 Статуту залізниць
України щодо обов'язковості перевірки
залізницею маси, кількості місць та
стану вантажу на станції призначення
та складання нового комерційного акту
колегія суддів відхиляє з огляду на
наступне.

Згідно із ст. 52 Статуту залізниць
України на станціях призначення
залізниця зобов'язана перевірити масу,
кількість місць і стан вантажу у разі:

- прибуття вантажу у пошкодженому
вагоні (контейнері), а також у вагоні
(контейнері) з пошкодженими пломбами
відправника або пломбами попутних
станцій;

- прибуття вантажу з ознаками
недостачі, псування або пошкодження
під час перевезення на відкритому
рухомому складі або у критих вагонах
без пломб, якщо таке перевезення
передбачене Правилами;

- прибуття швидкопсувного вантажу з
порушенням граничного терміну його
перевезення або з порушенням
температурного режиму перевезення в
рефрижераторних вагонах (контейнерах);

- прибуття вантажу, який був
завантажений залізницею;

- видачі з місць загального
користування вантажів, вивантажених
залізницею;

- прибуття вантажів у вагонах навалом і
насипом за вимогою одержувача у
розмірах, передбачених Правилами.

У решті випадків вантажі, завантажені
відправником, і ті, що прибули у
справних вагонах, контейнерах із
непошкодженими пломбами відправника, а
також без ознак недостачі, псування,
пошкодження на відкритому рухомому
складі або у критих та інших вагонах
без пломб, якщо такі перевезення
передбачені Правилами, видаються без
перевірки їх кількості і стану.

Згідно Розділу «Д» комерційного акту
АА №044329/75 від 04.07.2013 року вантаж прибув
на станцію призначення без ознак
недостачі або пошкодження вантажу, в
цілих, непошкоджених мішках, за
відсутності вільних місць, двері та
люки вагону закриті.

Отже, враховуючи, що навантаження
вагону на станції відправлення
здійснювалось відповідачем, а доказів
прибуття вантажу у пошкодженому
вагоні, а також у вагоні з пошкодженими
пломбами відправника або пломбами
попутних станцій, або з ознаками
пошкодження вантажу, або недостачі під
час прибуття рухомого складу на
станцію призначення та наявність
зауважень одержувача на станції
призначення з приводу таких фактів
матеріали справи не містять,
твердження відповідача про обов'язок
позивача здійснити контрольне
зважування маси вантажу у відкритих
вагонах на станції призначення судом
відхиляються.

Крім цього, посилання скаржника на ст.
233 ГК України та на ст. 83 ГПК України, як
на підставу зменшення розміру штрафу,
колегією суддів відхиляються.

Оскільки штраф, нарахований на
підставі ст. 122 Статуту залізниць
України відповідно до ст. 118 Статуту
залізниць України, підлягає стягненню
за самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки. Отже,
не можливо застосувати ч. 2 ст. 233 ГК
України щодо зменшення розміру штрафу
з причин неспричинення істотних
збитків за договором перевезення.

Також, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України дає право
суду зменшувати розмір штрафу, який
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (тобто мова
йдеться про порушення зобов'язань за
цивільно-правовими угодами), а не
будь-якого розміру штрафу взагалі,
зокрема, у даному випадку -
встановленого законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
оскаржуване рішення суду прийнято у
відповідності з вимогами чинного
матеріального та процесуального права,
підстав його скасовувати або змінювати
не вбачається. Решта доводів скаржника
зводяться до намагань надати їм
перевагу над встановленими судом
першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду міста Києва від
15.01.2014 року у справі №910/21867/13.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу дочірнього
підприємства «Агроцентр
Єврохім-Україна» на рішення
господарського суду міста Києва від
15.01.2014 року у справі №910/21867/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 15.01.2014 року у справі
№910/21867/13 залишити без змін.

3. Справу №910/21867/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз