м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1818/14 12.03.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київенерго»
доКомунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м.
Києвапростягнення 524 622,94 грн.Суддя
Представники сторін:
від позивача:Кучкова Ю.В.;від
відповідача:Турченко Д.Л.ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» (надалі - ПАТ
«Київенерго») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва (надалі -
«Підприємство») про стягнення 524 622,94
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 620155
від 01.07.2008 р. позивач поставив теплову
енергію, а відповідач грошові
зобов'язання по оплаті поставленої
енергії належним чином не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість у
розмірі 499 132,18 грн. Крім того, позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача 3 % річних у розмірі 25 490,76
грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 08.02.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
В судове засідання 12.03.2014 р. представник
позивача з'явилася, вимоги ухвали суду
виконала, надала докази повного
погашення відповідачем суми основної
заборгованості, позовні вимоги в
частині стягнення 3 % річних у розмірі 25
490,76 грн. підтримала.
Представник відповідача в судове
засідання з'явився, витребуваних
ухвалами суду доказів та відзив на
позовну заяву не подав, проти
задоволення позовних вимог в частині
стягнення 3 % річних у розмірі 25 490,76 грн.
заперечив.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2008 р. між Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго», правонаступником якого є
ПАТ «Київенерго», (постачальник) та
Підприємством (споживач) укладено
договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді № 620155 (надалі -
«Договір»).

Згідно з п. 2.2.1 Договору постачальник
зобов'язується безперебійно постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на межу балансової належності із
споживачем для потреб опалення - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року згідно
із заявленими споживачем величинами
приєднаного теплового навантаження,
зазначеними в додатку 1.

Споживач відповідно до пункту 2.3.1
Договору зобов'язується дотримуватися
кількості споживання теплової енергії
за кожним параметром в обсягах, які
визначені у додатку № 1, не допускаючи
їх перевищення, та своєчасно
сплачувати вартість спожитої теплової
енергії в терміни та по тарифах,
зазначених у додатку 2.

В пункті 10 Додатку № 2 до Договору
сторони погодили, що споживач
щомісячно забезпечує не пізніше 10
числа місяця, наступного за
розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на розрахунковий рахунок ГІОЦ
КМДА та до 25 числа поточного місяця,
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком.

Договір є договором енергопостачання,
а тому права та обов'язки сторін
визначаються в тому числі положеннями
параграфу 3 глави 30 Господарського
кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Позивач вказує, що за період з 01.01.2011 р.
по 01.01.2014 р. у відповідача виникла
заборгованість за використану теплову
енергію, яка станом на 01.01.2014 р.
становить 499 132,18 грн., що
підтверджується відомостями обліку
спожитої теплової енергії, обліковими
картками (табуляграмами).

Спір виник у справі у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по сплаті
спожитої теплової енергії.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Додатком 2 до Договору сторони
погодили, що споживач щомісячно
забезпечує не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим, оплату
коштів від населення за фактично
спожиту теплову енергію на транзитний
рахунок ГІОЦ КМДА та до 25 числа
поточного місяця, сплачує вартість
теплової енергії, яка використовується
орендарями, на рахунок постачальника
згідно з його розрахунком (п. 10 додатку).

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем вірно та правомірно
здійснено нарахування суми грошових
коштів за спожиту теплову енергію у
розмірі 499 132,18 грн. за спірний період.

Заборгованість Підприємства перед ПАТ
«Київенерго» у розмірі 499 132,18 грн.
підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні 12.03.2014 р.
представником позивача подано докази
повного погашення відповідачем суми
основної заборгованості перед ПАТ
«Київенерго», а саме: довідка про
надходження коштів за спожиту від ПАТ
«Київенерго» теплоенергію КП УЖГ
Дніпровського району. З вказаної
довідки вбачається, що грошові кошти у
розмірі 499 132,18 грн. були сплачені
відповідачем 25.02.2014 р., а позовну заяву
№ 93/21/563 від 29.01.2014 р. позивачем було
подано до суду 06.02.2014 р., що
підтверджується відміткою канцелярії
господарського суду міста Києва.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 499 132,18 грн. підлягає
припиненню згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки погашення боргу
здійснено після звернення позивача до
суду.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3 % річних у
розмірі 25 490,76 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання у
період з лютого 2011 року по грудень 2013
року.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає за можливе
задовольнити вимогу позивача про
стягнення з Підприємства 3 % річних у
розмірі 25 490,76 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з Підприємства на користь
ПАТ «Київенерго» інфляційних у 3 %
річних у розмірі 25 490,76 грн.

Провадження у справі в частині
стягнення основного боргу у розмірі 499
132,18 грн. підлягає припиненню згідно п.
1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України

Судові витрати розподіляються у
відповідності до приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» задовольнити
частково.

2. Стягнути з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г;
ідентифікаційний код 03366612) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.
Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) 3%
річних у розмірі 25 490 (двадцять п'ять
тисячі чотириста дев'яносто) грн. 76 коп.
та судовий збір у розмірі 10 492 (десять
тисяч чотириста дев'яносто дві) грн. 46
коп. Видати наказ.

3. Провадження у справі в частині
стягнення основного боргу у розмірі 499
132,18 грн. припинити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.03.2014 р.

Суддя
В.П. Босий