КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р. Справа№ 911/3128/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Тищенко А.І.

Тарасенко К.В.

розглянув апеляційну скаргу ПАТ
"Український Професійний Банк" та
апеляційну скаргу Мартусівської
сільської ради на рішення
господарського суду Київської області
від 22.10.2013 року № 911/3128/13 (суддя Кошик
А.Ю.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Український

Професійний Банк"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю"Вікна
Сервіс"

Мартусівської
сільської ради Бориспільського

району Київської
області

про розірвання договору
оренди, визнання його таким, що

припинив дію,
зобов'язання укласти новий договір

дослідивши та вивчивши матеріали
справи, апеляційну скаргу, заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області у справі №911/3128/13 від
22.10.2013р. позовні вимоги ПАТ "Український
Професійний Банк" задоволено частково.
Визнано припиненим Договір оренди
земельної ділянки, що розташована в
селі Мартусівка, в адміністративний
межах Мартусівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, з кадастровим номером
:02:001:0070, укладений 18.10.2005 року між
Мартусівською сільською радою
Бориспільського району Київської
області та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вікна Сервіс", на
якій розташоване набуте позивачем у
власність нерухоме майно. Визнано за
ПАТ "Український Професійний Банк"
право користування частиною земельної
ділянки, з кадастровим номером
:02:001:0070 в частині земельної
ділянки, на якій фактично розташоване
набуте позивачем у власність нерухоме
майно. Зобов'язано Мартусівську
сільську раду Бориспільського району
Київської області вирішити питання
щодо укладення з ПАТ "Український
Професійний Банк" договору оренди
частини земельної ділянки, щодо
частини земельної ділянки на якій
фактично розташоване набуте позивачем
у власність нерухоме майно, та ділянки,
необхідної для його обслуговування, на
тих самих умовах і в тому ж обсязі, що
були у попереднього землекористувача,
відповідно до укладеного 18.10.2005 року
договору оренди землі між
Мартусівською сільською радою
Бориспільського району Київської
області та ТОВ "Вікна Сервіс". В
задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням в частині
незадоволених вимог, позивач,
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить його скасувати та прийняти
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Відповідач 2, в апеляційній скарзі,
просить рішення господарського суду
скасувати в частині зобов'язань щодо
Мартусівської сільради, в решті
позовних вимог, рішення місцевого суду
залишити без змін.

В судове засідання відповідач 1 двічі
не з'явився, причина суду не відома.

За змістом ст.64 ГПК України, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи приписи ст. 102 ГПК України,
наявність у матеріалах справи поштових
повідомлень про отримання ухвали
апеляційної інстанції про розгляд
справи з зазначенням дати та часу
слухання, колегія суддів вважає
можливим розглянути справу у
відсутність представника відповідача
1.

Розглянувши справу за правилами
розділу ХІІ Господарського
процесуального кодексу України, суд
дійшов наступного висновку .

Як встановлено матеріалами справи,
Публічним акціонерним товариством
"Український Професійний Банк" на
підставі рішення Господарського суду
Київської області від 29.05.2012 року у
справі № 26/034-12 було набуто право
власності на нерухоме майно, а саме:
телятник (інвентарний номер № 0225),
корівник (інвентарний номер № 0224) та
телятник (інвентарний номер № 0228), що
розташоване за адресою Київська
область, Бориспільський р-н., с.
Мартусівка, вул. Мойсеєва, буд. 60, яке
08.02.2013року зареєстровано Реєстраційною
службою Бориспільського
міськрайонного управління юстиції.

Нерухомі будівлі, на які набуто право
власності ПАТ "УПБ" розташовані на
земельній ділянці, що знаходиться в
довгостроковій оренді у відповідача 1
на підставі договору оренди землі від
18.10.2005 року, укладеного між
Мартусівською сільською радою
Бориспільського району Київської
області та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вікна Сервіс",
посвідченого приватним нотаріусом
Бориспільського районного
нотаріального округу Київської
області Шакодько О.П. та зареєстрований
за номером 4522.

За умовами наведеного договору оренди
землі в оренді у ТОВ "Вікна Сервіс"
перебуває земельна ділянка, що
розташована в селі Мартусівка, в
адміністративний межах Мартусівської
сільської ради Бориспільського району
Київської області, загальною площею 5,311
га (кадастровий номер земельної
ділянки :02:001:0070) строком на 49
років.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання і одностороння
зміна умов договору не допускаються, за
винятком випадків, передбачених
законом.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про розірвання договору
оренди, визнання його таким що припинив
дію, зобов'язання укласти новий
договір, мотивуючи вимоги тим, що до
нього, як до особи, якій перейшло право
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій земельній ділянці,
переходить право оренди на цю земельну
ділянку. Договором, який передбачає
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
припиняється договір оренди земельної
ділянки в частині оренди попереднім
орендарем земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда на тих самих умовах
і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. Таким
чином, позивач вважає, що він як новий
власник нерухомого майна, може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою, яке
належало попередньому власнику - ТОВ
"Вікна сервіс", в обсягах, визначених
відповідним договором оренди землі.

Частково задовольняючи позовні вимоги
(з урахуванням поданих уточнень),
господарський суд виходив з того, що
позивач набув право власності на
спірне нерухоме майно на підставі
рішення Господарського суду Київської
області від 29.05.2012 року у справі № 26/034-12.
Спірне майно: телятник, інвентарний
номер 0228, площею 1080,6кв.м., телятник,
інвентарний номер 0225, площею 1106,3кв.м.,
корівник, інвентарний номер № 0224,
площею 1073,0кв.м., було передано ТОВ
"Вікна Сервіс" на забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 386 на підставі
відповідного іпотечного договору.
Оскільки ТОВ "Вікна Сервіс" не виконало
основне зобов'язання, позивачем було
звернуто стягнення на відповідне
заставлене майно та 26.03.2012 року, згідно
з п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про
нотаріат" приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Науменко Л.Г. видано Свідоцтва
зареєстровані в реєстрі за № 656, 660, 664
про право власності позивача на спірне
майно, оскільки майно не було
реалізовано (торги не відбулися) та
стягувач виявив бажання залишити за
собою непродане майно.

Однак, у рішенні Господарського суду
Київської області від 29.05.2012 року у
справі № 26/034-12 мова йде лише про
нерухоме майно, передане в іпотеку в
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань. Питання щодо
приналежності спірного майна до
земельної ділянки площею 5,311га, не
досліджувалось. Договір, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, що
пов'язане з переходом права на частину
земельної ділянки, відсутній, питання
про виділення відповідної частини
земельної ділянки в окрему земельну
ділянку та присвоєння їй окремого
кадастрового номера, на якій розміщені
спірні об'єкти нерухомості не
вирішувалось. Враховуючи площу, яку
фактично займають набуті позивачем у
власність об'єкти нерухомості, судом
встановлено, що частина земельної
ділянки під таким об'єктами та частина
земельної ділянки, необхідна для їх
обслуговування, значно менші від
спірної земельної ділянки, яка
перебуває в користуванні відповідача 1,
тому у суду відсутні підстави
визнавати факт переходу до позивача
права користування всією земельною
ділянкою.

Відсутність факту переходу та підстав
для визнання за позивачем права
користування на всю земельну ділянку
площею 5,311га, вирішення питання про
укладення з позивачем договору оренди
земельної ділянки, на якій розташована
придбана ним нерухомість, можливе
після виділення в натурі відповідної
частини земельної ділянки. Таким чином,
відповідна позовна вимога підлягає
частковому задоволенню шляхом
зобов'язання відповідача 2 вирішити
питання про укладення договору оренди
щодо відповідної частини земельної
ділянки у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Заперечуючи проти рішення, в частині
незадоволених вимог, позивач наводить
такі доводи, судом не визначено норму
закону при обґрунтуванні рішення щодо
припинення договору оренди землі,
укладеного відповідачами лише в
частині, в тому числі і визнання за
позивачем права користування
земельною ділянкою, на якій
знаходиться майно в частині. Висновок
суду про те, що право на земельну
ділянку можливе після виділення в
натурі відповідної частині земельної
ділянки на якій знаходиться
нерухомість, оскільки земельній
ділянці вже присвоєно кадастровий
номер, а отже її межи є виділеними,; для
поділу земельної ділянки не має
підстав; перехід права користування
землею визначено нормами Закону про
оренду землі та ЗК України, що пов'язані
з набуттям прав власності на майно, що
розташоване на земельній ділянці.

Між тим, відповідач 2 в апеляційній
скарзі просить рішення місцевого суду
скасувати в частині що стосується
сільради в зв'язку з тим, що не
порушувало прав позивача, у позові
заявлено вимоги щодо укладання
договору оренди, тому зобов'язання
вирішити питання щодо укладання такого
договору підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Це стосується
позивача, який повинен доказати факти,
на підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

В силу вимог статті 124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до листа Верховного суду
України від 01.04.2012р. «Про Висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 111-16 ГПК України за 2010 - 2011 рр.»
випливає, що за змістом ст. 377 ЦК
України, статей 120, 123, 124 ЗК України, ст. 16
Закону України "Про оренду землі" з
виникненням права власності на будівлю
чи споруду у юридичної особи виникає
право одержати земельну ділянку у
користування, а розглянути таке
питання та прийняти відповідне рішення
у строки, встановлені законом,
зобов'язаний відповідний повноважний
орган державної влади або місцевого
самоврядування (постанова Верховного
Суду України від 06.12.2010 р. у справі N
3-51гс10).

Суд не вправі приймати рішення з
питань, віднесених до виключної
компетенції цих органів, наприклад, про
надання земельних ділянок у власність
або в користування, укладення
договорів купівлі-продажу або оренди
земельних ділянок, а також зазначати,
яке конкретно рішення повинно бути
прийнято.

За таких обставин, заперечення
відповідача 2 щодо скасування рішення
першої інстанції в частині
зобов'язання Сільрадою вирішити
питання, відповідно до діючого
законодавства, стосовно надання
земельної ділянки в користування
позивачу є безпідставними, оскільки
рішення органу місцевого
самоврядування або державної
адміністрації про надання земельної
ділянки господарюючому суб'єкту у
власність або у користування втілює
волевиявлення власника землі і
реалізується у цивільних
правовідносинах з урахуванням вимог
ЗК, спрямованих на раціональне
використання земельних ділянок як
об'єктів нерухомості (власності).

Пленум Вищого господарського суду
України у постанові № 6 від 17.05.2011р. «Про
деякі питання практики розгляду справ
у спорах, що виникають із земельних
відносин» зазначив, що відповідно до
частини другої статті 120 ЗК України у
разі набуття права власності на
житловий будинок (будівлю, споруду), що
знаходяться на земельній ділянці,
наданій у користування, до набувача
переходить право користування
відповідною земельною ділянкою в тому
ж обсязі, що був у попереднього
землекористувача. Отже, якщо
попередній власник житлового будинку
(будівлі, споруди) користувався
земельною ділянкою, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно на підставі
договору оренди, новий власник може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою на
своє ім'я шляхом укладення договору
оренди.

Відповідно до рішення Господарського
суду Київської області № 26/034-12 від
29.05.2012року ПАТ «Український
Професійний банк» набуто право
власності на нерухоме майно: два
телятника, корівник, що розташовані за
адресою Київська область,
Бориспільський р-н., с. Мартусівка, вул.
Мойсеєва, буд. 60, яке 08.02.2013року
зареєстровано Реєстраційною службою
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції.

Вищий господарський суд України в
листі від 01.01.2010р. щодо Узагальнення
судової практики розгляду
господарськими судами справ у спорах,
пов'язаних із земельними
правовідносинами та у постанові
Пленуму Вищого господарського суду
України № 8 від 29.05.2013 р. зазначив, що
правочин, за яким переходить право
власності на житлові будинки, будівлі,
споруди, тягне за собою перехід права
на земельну ділянку, на якій
знаходиться відповідне нерухоме майно.
Новий власник будинку (будівлі,
споруди) у зв'язку з цим не звільняється
від необхідності оформлення права на
земельну ділянку відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на майно та їх обтяжень".
Відповідно до частини другої статті 120
ЗК України у разі набуття права
власності на житловий будинок (будівлю,
споруду), що знаходяться на земельній
ділянці, наданій у користування, до
набувача переходить право
користування відповідною земельною
ділянкою в тому ж обсязі, що був у
попереднього землекористувача. Отже,
якщо попередній власник житлового
будинку (будівлі, споруди) користувався
земельною ділянкою, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно на підставі
договору оренди, новий власник може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою на
своє ім'я в установленому законом
порядку, в тому числі з додержанням
вимог згаданих Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
майно та їх обтяжень" і статті 125 ЗК
України, яка пов'язує виникнення права
на земельну ділянку з моментом
державної реєстрації відповідного
права. Він за необхідності може
звернутися до господарського суду
також з позовом про визнання за ним
права користування земельною ділянкою
(пункт 1 частини другої статті 16 ЦК
України).

Необхідною умовою укладення договору
оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній або в
комунальній власності, є наявність
рішення відповідного органу про
надання земельної ділянки. Водночас
зобов'язання цього органу в судовому
порядку укласти такий договір за
відсутності зазначеного рішення є
неможливим (крім випадку,
передбаченого статтею 120 ЗК України та
статтею 377 ЦК України), оскільки це
порушувало б його передбачену
Конституцією України виключну
компетенцію.

Якщо на час звернення до суду з
відповідним позовом не подано доказів
прийняття відповідним органом
виконавчої влади чи органом місцевого
самоврядування рішення про передачу в
оренду спірної земельної ділянки,
вимоги позивача про зобов'язання
такого органу укласти договір оренди
задоволенню не підлягають.

Виникнення права власності на об'єкти
нерухомого майна не є безумовною
підставою для укладення договору щодо
земельної ділянки відповідно до
положень ст. 120 ЗК, ст. 377 ЦК України.
Згідно з вимогами ст. 116 ЗК України та п.
34 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування" обов'язковою умовою
передачі у власність земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, є наявність
позитивного рішення сесії відповідної
ради про передачу земельної ділянки у
власність (постанова Верховного Суду
України від 14.11.2011 р. у справі N 3-119гс11).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем, відносно відповідача 2,
заявлено вимогу про зобов'язання
укласти договір оренди. Проте,
відповідного рішення Сільрадою про
надання Банку земельної ділянки в
користування або власність не
приймалось. Крім того, колегія суддів
звертає увагу на те, що позивач не
звертався до ради з пропозицією щодо
оформлення права користування
земельною ділянкою та проектом
договору оренди землі, відсутнє
зволікання з боку відповідача 2 щодо
вирішення відповідного питання, яке б
давало можливість суду визнати договір
оренди укладеним.

Пунктами "а", "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України
визначено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є, у тому числі, добровільна відмова від
права користування земельною ділянкою
та набуття іншою особою права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, які розташовані на земельній
ділянці.

Матеріали справи не містять
добровільної відмові відповідача 1 від
користування спірною земельною
ділянкою.

У відповідності до ст. 32 Закону України
"Про оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених Законом та
умовами договору, в разі випадкового
знищення чи пошкодження об'єкта оренди,
яке істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
ПАТ «УПБ» не є стороною у договорі
оренди землі від 18.10.2005 року, укладеного
між Мартусівською сільською радою та
ТОВ «Вікна Сервіс», а тому вимога щодо
розірвання договору оренди земельної
ділянки з попереднім її користувачем
ТОВ «Вікна Сервіс» не підлягає
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з доводами
суду першої інстанції, що укладення
договору, який передбачає набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що пов'язане з
переходом права на частину земельної
ділянки, здійснюється після виділення
цієї частини в окрему земельну ділянку
та присвоєння їй окремого кадастрового
номера. Між тим, питання про виділення
відповідної частини земельної ділянки
в окрему земельну ділянку та
присвоєння їй окремого кадастрового
номера, на якій розміщені спірні
об'єкти нерухомості не вирішувалось.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 23.03.2012р.
«Про судове рішення» рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив спір у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що рішення
місцевого господарського суду
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.99, ст.101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ПАТ
"Український Професійний Банк" та
Мартусівської сільської ради
задовольнити частково, рішення
господарського суду Київської області
від 22.10.2013 року № 911/3128/13- скасувати.

Прийняти нове рішення. Відмовити ПАТ
«Український Професійний банк» у
задоволенні позову до ТОВ «Вікна
Сервіс», Мартусівської сільської ради
про розірвання договору оренди,
визнання його таким, що припинив дію,
зобов'язання укласти новий догові.

2. Матеріали справи повернути
господарському суду Київської області
.

Головуючий суддя
Л.О. Рєпіна

Судді
А.І. Тищенко

К.В. Тарасенко