РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
Справа № 902/79/13-г

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Бригинець Л.М.

суддів
Демидюк О.О.

суддів
Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання
Ващук К.О.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" на
ухвалу господарського суду Вінницької
області від 26.11.2013 року у справі
№902/79/13-г

за заявою ОСОБА_1

до Відкритого акціонерного товариства
"Ладижинський завод силікатної цегли"

про визнання банкрутом

за участю представників:

ініціюючого кредитора - не з'явився

боржника - Кучерява І.П. довіреність від
05.07.2013р.

кредитор - ОСОБА_3,

скаржника (ПАТ "Промінвестбанк") -
Степаненко О.В., довіреність №09-32/119 від
11.02.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Вінницької області №902/79/13-г від 26.11.2013
року (суддя Лабунська Т.І.) визнано
кредиторські вимоги ОСОБА_3 до ПАТ
"Ладижинський завод силікатної цегли" в
сумі 5 492 647,24 грн. - основного боргу,
четверта черга задоволення; та в сумі
1147,00 грн. - судового збору, перша черга
задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
Публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
звернулось до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою , у якій просить
суд скасувати оскаржувану ухвалу
місцевого господарського суду та
відмовити в задоволенні кредиторських
вимог ОСОБА_3 до ПАТ "Ладижинський завод
силікатної цегли".

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги, скаржник зазначає, що
кредитором ОСОБА_3 не надано належних
доказів підтвердження кредиторської
заборгованості, а судом першої
інстанції не встановлено і не
перевірено чи підтверджується даними
первинного бухгалтерського обліку
боржника заборгованість перед
вказаним кредитором.

Крім того, на думку скаржника,
здійснення розгляду вимог кредиторів
окремими ухвалами не передбачено ст. 15
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Про час та місце розгляду апеляційної
скарги учасники провадження
повідомлені належним чином. (Докази
повідомлення долучені до матеріалів
справи).

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв"язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 15.01.2013 року
порушено провадження у справі № 902/79-13-г
про банкрутство ПАТ "Ладижинський
завод силікатної цегли" відповідно до
ст. ст. 11, 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції, що діяла до 19.01.2013р.

12.06.2013 року в офіційному друкованому
органі - газеті "Голос України" № 108
опубліковано оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
ПАТ "Ладижинський завод силікатної
цегли".

У встановлений ст.14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
тридцятиденний строк до
господарського суду Вінницької
області 10.07.2013 року надійшла заява
ОСОБА_3 про включення його вимог до
реєстру вимог кредиторів у справі №
902/79/13-г про банкрутство ПАТ
"Ладижинський завод силікатної цегли" в
сумі 5492647,24 грн. - основного боргу, та
1147,00 грн. - витрат зі сплати судового
збору.

Подана заява мотивована тим, що ОСОБА_3
протягом тривалого часу, неодноразово
надавав Боржнику поворотну фінансову
допомогу на безоплатній основі з метою
забезпечення здійснення господарської
діяльності Боржника - ПАТ "Ладижинський
завод силікатної цегли" на загальну
суму 17164453,00 грн.

ПАТ "Ладижинський завод силікатної
цегли" погасив борг частково - на
загальну суму 11671805,76 грн. Непогашеним
залишився борг у сумі 5492647,24 грн., що
стало підставою для звернення до суду
із заявою про включення до реєстру
вимог кредиторів.

Грошові вимоги в сумі 5492647,24 грн.
ОСОБА_3 підтвердив квитанціями до
прибуткових і видаткових касових
ордерів.

Як вбачається з матеріалів справи
боржник, заявлені ОСОБА_3 вимоги у
розмірі 5492647,24 грн. визнав повністю.

Арбітражний керуючий (розпорядника
майна) Гонта О.А. в листі № 02-08/233 від
25.07.2013 року зазначає, що
заборгованість ПАТ "Ладижинский завод
силікатної цегли" перед ОСОБА_3 у
розмірі 5492647,24 грн. - основного боргу
підтверджується копіями квитанцій та
прибуткових касових ордерів за період
з 02.09.2009 року по 31.12.2012 року та підлягає
включенню до реєстру вимог кредиторів.

14.10.2013 року до господарського суду
надійшло клопотання № 02-08/539 від 14.10.2013
року арбітражного керуючого
(розпорядника майна) Гонти О.А. про
призначення судової економічної
експерти з метою встановлення чи
підтверджується документально
заборгованість ПАТ "Ладижинський завод
силікатної цегли" перед ОСОБА_3 в сумі
5492647,24 грн. , яка відображена у заяві
ОСОБА_3 від 08.07.2013 року.

Однак, в судовому засіданні 26.11.2013 року
розпорядник майна усно заявила про
залишення вищевказаного клопотання
без розгляду.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 26.11.2013р. вимоги
ОСОБА_3 у сумі 5492647,24грн. визнано
повністю.

Вказана ухвала оскаржується ПАТ "АК
Промислово-інвестиційний банк".

Згідно ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
кредитор - юридична або фізична особа,
яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Статтею 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
четверту чергу задовольняються вимоги
кредиторів, не забезпечені заставою, у
тому числі і вимоги кредиторів, що
виникли із зобов'язань у процедурі
розпорядження майном боржника чи в
процедурі санації боржника.

Враховуючи положення вищевказаних
норм Закону про банкрутство усі вимоги
кредиторів незалежно від того, чи були
стосовно них рішенню юрисдикційних
органів, чи визнані вони в
претензійному порядку, чи оскаржуються
боржником чи ні , чи ні, підлягають
встановленню (визнанню) судом.
Кредитори самі повинні довести свої
грошові вимоги виключно відповідними
документами (рішенням суду,
відповідями на претензію, договорами
актами звірок, накладними та ін.), тобто
грошові зобов"язання повинні бути
встановлені як за розміром так і за
суттю.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 та
доданих до неї документів він протягом
2009-2012р.р. неодноразово надавав
Боржнику поворотну фінансову допомогу
на безоплатній основі з метою
забезпечення здійснення господарської
діяльності Боржника - ПАТ "Ладижинський
завод силікатної цегли".

Надання поворотної фінансової
допомоги врегульовані нормами
Цивільного кодексу України.

Договір поворотної фінансової
допомоги (зворотної безвідсоткової
позики) за своєю правовою суттю є
договором позики.

Відповідно до положень ст. 1046
Цивільного кодексу України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором. Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

На підтвердження кредиторських вимог
до боржника ОСОБА_3 до заяви про
включення до реєстру вимог кредиторів
долучено квитанції до прибуткових
касових ордерів відповідно до яких ним
було надано поворотну фінансову
допомогу підприємству - боржнику на
загальну суму 17164453,00грн. за період з
02.09.2009р. по 31.12.2012р.

Для огляду суду апеляційної інстанції
кредитором в підтвердження надання
боржнику поворотної фінансової
допомоги надано також Договори про
надання поворотної фінансової
допомоги від 23.03.2009р., від 01.04.2009р., від
02.09.2009р., від 05.01.2010р., від 04.01.2011р. Вказані
договори суду першої інстанції не
надавались, а тому відповідно до ч. 1 ст.
101 ГПК України апеляційний
господарський суд не приймає їх як
доказ у справі та виходить із
документів наявних в матеріалах
справи.

В матеріалах оскарження наявні копії
видаткових касових ордерів, які
підтверджують повернення ОСОБА_3
грошових коштів на загальну суму
11671805,76грн. за період з 02.09.2009р. по 15.01.2013р.

Матеріали оскарження ухвали також
містять копії Акту звірки, журналу
ведення прибуткових та видаткових
накладних, банківські виписки та ін.

З вказаних документів вбачається, що
грошові вимоги ОСОБА_3 суму 5492647,24грн.
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство ПАТ
"Ладижинський завод силікатної цегли",
отже є конкурсними, підтверджені
належними доказами, а тому правомірно
визнані місцевим господарським судом
та включені до четвертої черги
задоволення вимог.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апелянта про те, що розгляд
судом першої інстанції грошових вимог
кредиторів окремими ухвалами не
відповідає положенням ст. 15 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" є
безпідставним, оскільки положення
вказаної статті регламентують порядок
проведення попереднього засідання і не
містять вказівки на неможливість
винесення судом ухвали за результатом
розгляду вимог окремого кредитора. Як
свідчить судова практика, спірні
грошові вимоги кредитора можуть бути
розглянуті господарським судом в
окремому судовому засіданні з
прийняттям відповідного судового
рішення, яке може бути оскаржене.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала суду першої
інстанції прийнята з дотриманням
вимог чинного законодавства. Доводи
апелянта висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому,
підстав для її зміни або скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" на ухвалу господарського суду
Вінницької області від 26.11.2013 року у
справі №902/79/13-г залишити без
задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Вінницької області від 26.11.2013 року у
справі №902/79/13-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Огороднік К.М.