ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р.
Справа № 922/4421/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Новикової О.М. за довіреністю
б/н від 10.02.2014 р.

відповідача - Найдена І.О. за
довіреністю № 197/10 від 01.07.2013 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №
144Х/З-11) на рішення господарського суду
Харківської області від 16.12.13 у справі
№ 922/4421/13

за позовом Державного підприємства
"Національної атомної
енергогенеруючої компанії "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Автокомплект" Державного підприємства
Національної атомної енергогенеруючої
компанії, м. Київ

до Науково-виробничого підприємства
"Хартрон-Енерго ЛТД", м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 р. ДП НАЕК "Енергоатом" в
особі відокремленого підрозділу
"Автокомплект" ДП НАЕК "Енергоатом", м.
Київ звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом про
стягнення неустойки (пеня, штраф) в
розмірі 45 118,36 грн. з НВП "Хартрон-Енерго
ЛТД", м. Харків. В обґрунтування
позовних вимог, позивач посилався на
порушення відповідачем строків
поставки за договором поставки №
від 04.10.2012 року, згідно видаткової
накладної №26 від 12.11.2012 року, з
урахуванням чого та враховуючи приписи
ст.ст. 526, 527, 530, 532, 550, 551, 611 ЦК України, ст.
193, 197, 202, 217, 218, 222, 230, 231 ГК України, просив
суд стягнути з відповідача суму
нарахованої неустойки (штрафу, пені) в
розмірі 45118,36 грн. та сплачений судовий
збір в розмірі 1720,50 грн.

До господарського суду Харківської
області 13.12.2013 року від представника
відповідача надійшов супровідний лист
(вх.№ 46981), відповідно до якого просив
суд долучити додаткові документи до
матеріалів справи, а також надав заяву,
відповідно до якої просить суд
зменшити розмір неустойки, яка
підлягає стягненню з відповідача до
4511,83 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 16.12.2013 року у
справі № 922/4421/13 (суддя Буракова А.М) в
позові відмовлено частково. Стягнуто з
НВП "Хартрон-Енерго ЛТД" на користь ДП
"НАЕК "Енергоатом" 4511,83 грн. пені та 705,12
грн. судового збору. В частині
стягнення пені у розмірі 40606,53 грн. -
відмовлено.

Позивач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Харківської області від 16.12.2013 року по
справі № 922/4421/13 скасувати у повному
обсязі та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги ДП НАЕК "Енергоатом" в
особі ВП "Атомкомплект" задовольнити
повністю, судові витрати покласти на
відповідача.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Так, апелянт
зазначає, що судом першої інстанції не
в повному обсязі досліджено матеріали
справи в зв'язку з чим було невірно
здійснено розрахунки суми неустойки.
На думку заявника апеляційної скарги,
судом першої інстанції було невірно
застосовано положення ст. 1, 3 ЗУ «Про
відповідальність за несвоєчасне
грошових зобов'язань», оскільки
вказані статті передбачають
відповідальність суб'єктів
господарського справи тільки за
прострочення платежів за договором,
хоча позивачем були нараховані штрафні
санкції за прострочення зобов'язання
по поставці продукції за договором.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.01.2014 р.
апеляційну скаргу позивача було
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 17.02.2014 р., запропоновано
надати суду апеляційної інстанції
відповідачу - відзив на апеляційну
скаргу з посиланням на відповідні
норми чинного законодавства в
обґрунтування своєї позиції по справі
та докази на підтвердження своїх
заперечень, а позивачу - письмові
пояснення з посиланням на відповідні
норми чинного законодавства в
обґрунтування своєї позиції по справі
та докази на підтвердження фактів,
викладених в апеляційній скарзі.

14.02.2014 р. за вх. № 1361 відповідачем було
надано відзив на апеляційну скаргу, в
якому проти апеляційної скарги
позивача заперечує, просить її
залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення суду - без змін,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції повно та всебічно досліджені
усі фактичні обставини справи, яким
надана належна правова оцінка.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі доводи
сторони, заслухавши у судовому
засіданні пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню, а зазначене рішення
господарського суду Сумської області
підлягає частковому скасуванню,
виходячи з наступного.

Зменшуючи розмір заявлених до
стягнення штрафних санкцій,
господарський суд першої інстанції
виходив із того, що, по-перше,
нарахування даної неустойки не
відповідає ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" та,
по-друге, з того, що у справі наявні
підстави до застосування приписів ст.
551 ЦК України, з чим не погоджується
колегія суддів апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
04.10.2012 р. між державного підприємства
"Національної атомної
енергогенеруючої компанії "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Автокомплект" Державного підприємства
Національної атомної енергогенеруючої
компанії, м. Київ та
Науково-виробничого підприємства
"Хартрон-Енерго ЛТД", м. Харків укладено
договір поставки № .

Відповідно до п.1.1. договору,
постачальник зобов'язується в порядку
і на умовах, визначених у договорі,
виготовити та поставити функціональні
блоки (продукція) для ВП "Запорізька
АЕС" та ВП "Хмельницька АЕС" ДП НАЕК
"Енергоатом", а покупець зобов'язується
в порядку і на умовах, визначених у
договорі, прийняти і оплатити
продукцію.

Пунктом 1.2. договору, передбачено, що
найменування, одиниці виміру і
загальна кількість продукції, її
номенклатура, належність до СВБ і ціни
зазначені в специфікаціях №1,2 (далі -
"Специфікації"), які є невід'ємною
частиною договору.

Відповідно до п. 3.1. - 3.4. договору, сума
договору становить 6 538 284,78 грн., у тому
числі ПДВ - 1 089 714,13 грн. Ціна на кожну
одиницю продукції встановлена в
національній валюті України і
зазначена в специфікаціях. В ціну
продукції включені витрати, пов'язані з
виготовленням, проведенням технічної
прийомки у відповідності до вимог до
даного виду продукції, упаковкою,
сертифікацією, маркуванням, доставкою
вантажоодержувачу. Ціна на продукцію
може бути зменшена за взаємного згодою
сторін.

Строк поставки товару, згідно п. 5.1
договору - протягом 30 днів з дати
підписання договору.

Відповідно до п. 5.2 договору, поставка
продукції згідно специфікації
здійснюється автотранспортом
Постачальника на умовах ОБР - склад
Запорізького відділення ВП «Складське
господарство" ДП НАЕК «Енергоатом»,
Склад Хмельницького відділення ВП
«Складське господарство» ДП НАЕК
«Енергоатом» згідно Інкотермс 2000.

Враховуючи умови п. 5.4 договору, датою
поставки вважається дата в накладній,
що підтверджує надходження продукції
на склад вантажоодержувача.

Відповідно до п. 7.2 договору за
порушення строків поставки продукції
постачальник зобов'язаний сплатити
покупцю пеню у розмірі 0,1 % вартості
непоставленої в строк продукції за
кожний день прострочення, але не більше
30% вартості несвоєчасно поставленої
продукції. За прострочення поставки
продукції понад тридцять днів
постачальник додатково сплачує штраф у
розмірі 7% вартості несвоєчасно
поставленої продукції.

Як свідчать матеріали справи, строк
поставки товару, згідно п. 5.1 договору -
протягом 30 днів з дати підписання
договору. Зважаючи на дату підписання
договору сторонами, а саме 04.10.2012р.,
строком поставки продукції по договору
є 03.11.2012р. (зазначений день є неробочим).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Враховуючи зазначену норму закону,
останнім днем поставки визначено
05.11.2012 р.

Відповідно до видаткової накладної № 26
від 12.11.2012р. вбачається прострочення
строків поставки продукції. Згідно з
вказаною видатковою накладною, 12.11.2012 р.
постачальник відвантажив продукцію на
суму 6 445 481,40 грн. Перевищення строку
поставки складає (06.11.2012-12.11.2012) 7
календарних днів.

З урахуванням вищенаведеного, сума
неустойки, нарахованої позивачем,
складає 45118,36 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач,
керуючись пунктом 9.2. договору, ч. 2 ст. 6
ГПК України, ч. 2 ст. 222 ГК України, з
метою досудового врегулювання спору,
надіслав на адресу відповідачеві
претензію (вих. № 4799/51 від 30.05.2013) про
неналежне виконання та стягнення
неустойки по договору поставки №
від 04.10.2012 р., відповіді на вище
зазначену претензію позивач не
отримував.

Крім того, позивачем направлено
досудове нагадування (вих. № 8074/51 від
27.09.2013), в якому він запропонував
відповідачеві сплатити неустойку в
добровільному порядку. Зазначене
звернення залишено також без
відповіді.

Оцінюючи дані правовідносини, колегія
суддів апеляційної інстанції виходить
з наступного.

Відповідно до статті 230 ГК України,
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити штрафні санкції
у разі неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 ГК України, у разі
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
розмірах передбачених цією нормою
закону.

Так, колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає, що зменшуючи
розмір пені судом першої інстанції
помилково застосовано положення ст. 3
ЗУ «Про відповідальність за
несвоєчасне грошових зобов'язань»,
оскільки вказана стаття стосується
відповідальності суб'єктів
господарювання тільки за прострочення
платежів (оплати) за договором, а в
даному випадку позивачем нараховані
штрафні санкції за прострочення
зобов'язань по поставці продукції за
договором.

В зв'язку з вищенаведеним, застосування
вказаної норм при розрахунку пені за
прострочення зобов'язання по поставці
продукції за договором є невірним.

Дослідивши розрахунок пені, колегія
суддів зазначає, що він здійснений у
відповідності до ч.2 ст. 231 ГК України
згідно якої: у разі якщо порушено
господарське зобов'язання, в якому хоча
б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок кредиту, штрафні санкції
застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується
пеня у розмірі 0,1% вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення.

Крім того, дана відповідальність була
закріплена в договорі, укладеному між
сторонами, а саме, п. 7.2 договору, згідно
якого: за порушення строку поставки
продукції за договором постачальник
зобов'язаний сплатити покупцю пеню у
розмірі 0,1% вартості не поставленої в
строк продукції за кожний день
прострочення, але не більше 30% вартості
несвоєчасно поставленої продукції. За
прострочення поставки продукції понад
30 днів постачальник додатково виплачує
штраф у розмірі 7% вартості невчасно
поставленої продукції.

Така правова позиція також закріплена
у п. 2 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2011
№01-06/249 «Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів»:

- застосування до боржника, який
порушив господарське зобов'язання,
штрафної санкції, передбаченої абзацом
третім частини другої статті 231 ГК
України, допускається за сукупності
таких умов: якщо інший розмір певного
виду штрафних санкцій не передбачений
договором або законом; якщо, між: іншим,
порушено господарське зобов'язання, в
якому хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектору економіки; якщо
допущено прострочення виконання не
грошового зобов'язання, пов'язаного з
обігом (поставкою) товарів, виконання
робіт, надання послуг, з вартості яких і
вираховується у відсотковому
відношенні розмір штрафу (постанови
від 06.12.2010 №42/563; від 20.12.2010 №06/113-38).

Крім того, колегія суддів апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо зменшення
розміру штрафних санкції з посилання
на ст. 83 ГПК України, виходячи з
наступного.

Предметом позову є стягнення штрафу за
неналежне виконання відповідачем
договірних зобов'язань за договором
від № від 04.10.2012 р., укладеного між
позивачем і відповідачем, а, отже, до
спірних правовідносин підлягають
застосуванню норми Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та інших законодавчих актів,
які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Стаття 551 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується з положеннями ст.
233 Господарського кодексу України,
передбачає, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Крім того, ст. 233 Господарського кодексу
встановлено, що при цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 ГПК України
передбачено право господарського суду
на зменшення у виняткових випадках
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

В постанові Пленуму Вищого
господарського суду № 18 від 26.12.2011 р.
зазначено, що вирішуючи, в тому числі
й з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський
суд повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного
виконання або невиконання
зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Проте, матеріали справи не містять
належних доказів, наданих
відповідачем, які б звільняли
останнього від цивільної
відповідальності. Аналогічно не
наведено й винятковості обставин, які б
надавали відповідачу право на
зменшення розміру штрафу.

Крім того, в частині висновку місцевого
господарського суду про відсутність
збитків позивача, колегія суддів
апеляційного суду зазначає, що заява
про зменшення штрафних санкцій подана
відповідачем 13.12.2013 р. (а.с. 104, 105) і була
оголошена позивачу 16.12.2013 р., тобто в
день вирішення спору. За таких умов
позивач був позбавлений змоги надати
місцевому господарському суду докази
щодо наявності збитків. Такий перебіг
процесуальних дій призвів до того, що
місцевий господарський суд виніс
судження про відсутність доказів
спричинення шкоди позивачу у той же
день, коли питання наявності збитків
було поставлене на обговорення і без
надання стороні позивача жодної
можливості надання доказів на
підтвердження своєї позиції про
відсутність підстав до застосування
приписів ст. 551 ЦК України.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що позивачем було доведено, що у
відповідача дійсно існує прострочення
по поставці продукції за договором №
від 04.10.2012 р. перед позивачем, у
зв'язку з чим останнім, було
обґрунтовано заявлено до стягнення з
відповідача штрафні санкції у розмірі
45118,36 грн.

Господарський суд першої інстанції в
порушення вищезазначених приписів
необґрунтовано зменшив розмір штрафу
та не вказав обставин, що дозволили
йому застосувати ч. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, колегія суддів апеляційної
інстанції відзначає, що господарський
суд першої інстанції повинен був
об'єктивно оцінити, чи був даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язання
та невідповідності розміру штрафу
наслідкам порушення.

Зазначені обставини не були враховані
господарським судом першої інстанції,
що призвело до помилкових висновків
про зменшення розміру штрафних
санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що суд першої інстанції неповно
з'ясував істотні обставини справи та не
забезпечив повного та всебічного
розгляду справи, в зв'язку з чим
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Харківської області частковому
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1 ч.
1 ст. 104, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Національної атомної
енергогенеруючої компанії "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Автокомплект" Державного підприємства
Національної атомної енергогенеруючої
компанії, м. Київ на рішення
господарського суду Харківської
області від 16.12.2013 р.у справі № 922/4421/13
задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 16.12.13 у справі
№ 922/4421/13 скасувати частково: в частині
відмови в стягненні 40606,53 грн. та в цій
частині прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Науково-виробничого
підприємства ХАРТРОН - ЕНЕРГО ЛТД (ТОВ)
(61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури,
1, ) на користь
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Вєтрова, 3,
) в особі
відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул.
Жилянська, 108, літера А, )
пеню в розмірі 40606,53 грн. та судовий збір
в розмірі 812,13 грн.

В іншій частині рішення господарського
суду Харківської області від 16.12.2013 р у
справі № 922/4421/13 залишити без змін.

Стягнути з Науково-виробничого
підприємства ХАРТРОН - ЕНЕРГО ЛТД (ТОВ)
(61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури,
1, ) на користь
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Вєтрова, 3,
) в особі
відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул.
Жилянська, 108, літера А, )
860,25 грн. судового збору за подання
апеляційної скарги.

Доручити господарському суду
Харківської області видати відповідні
накази.

Повний текст постанови складено 21.02.2014
року

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.