донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

11.03.2014 року
справа №905/8449/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Шевкової
Т.А.суддівБойченка К.І., Стойка О.В. за
участю представників сторін:
від
позивача: Не з'явився від
відповідача:Кобан А.М. дов. № 1612/2013 від
16.12.2013 рокурозглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ,
Донецька область на рішення
господарського суду Донецької
областівід28.01.2014 року у справі№ 905/8449/13
(суддя Огороднік Д.М.)за
позовомПублічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ, Донецька
областьдоТовариства з обмеженою
відповідальністю "Югпроммаш", м.
Дніпропетровськ провизнання недійсним
договору від 02.02.2012 року №02/02-12

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ, Донецька область
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Югпроммаш", м.
Дніпропетровськ про визнання договору
від 02.02.2012 року №02/02-12 недійсним,
зважаючи на те, що сторонами не
узгоджені істотні умови договору
стосовно предмету договору та якості
товару, що поставляється.

Господарський суд Донецької області
рішенням від 28.01.2014 року у справі №
905/8449/13 відмовив Публічному
акціонерному товариству
«Енергомашспецсталь» у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на їх
необґрунтованість. Крім того,
господарський суд встановив, що
позивачем не вірно обрано спосіб
захисту своїх прав, виходячи з того, що
вимоги позивача фактично обґрунтовані
тим, що сторонами не досягнуто згоди
щодо усіх істотних умов договору
поставки, що є наслідком неукладеності
договору та відповідно не можливості
визнання договору недійсним.

Публічне акціонерне товариство
«Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ, Донецька область, не
погоджуючись з рішенням
господарського суду, подало апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Донецької області
від 28.01.2014 року у справі №
905/8449/13 скасувати, прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Заявник скарги вважає, що рішення
господарського суду не відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню згідно із ст. 104 ГПК
України, так як мало місце
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які господарський
суд визнав встановленими.

Заявник скарги вважає, що відповідач, в
порушення п. 6.4 спірного договору, не
надав позивачеві залізничну накладну,
оригінал сертифікату якості товару, (що
на його думку є порушенням приписів ст.
662 ЦК України), платіжну вимогу,
податкову накладну.

Представник заявника скарги у судове
засідання не з'явився, про поважність
причин неявки суд не повідомив.
Враховуючи ті обставини, що в
апеляційній скарзі заявник
посилається тільки на документи, які
знаходяться в матеріалах справи та
досліджувались господарським судом,
приймаючи до уваги, що неявка
представників сторін без поважних
причин не являється підставою для
відкладення розгляду апеляційної
скарги на іншу дату, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу без участі
представника заявника скарги за
наявними в справі матеріалами,
оскільки їх достатньо для правильної
юридичної кваліфікації спірних
правовідносин.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційної інстанції
повідомив, що вважає рішення
господарського суду Донецької області
від 28.01.2014 року у справі № 905/8449/13
законним та обґрунтованим, тому просив
залишити його без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

Відповідно до статей 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України здійснено фіксацію судового
процесу технічними засобами та
складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне.

У відповідності до статті 11 Цивільного
Кодексу України договір є однією з
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до умов ст.180 ГК України,
зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Приписами статей 627, 628 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
сторони є вільними при укладені
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору. При цьому
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 Цивільного
Кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Між ТОВ «Югпроммаш» (поставщик) та ВАТ
«Енергомашспецсталь» (покупець) 02.02.2012
року укладено контракт № 02/02-12, згідно з
умовами якого покупець зобов'язувався
оплатити продукцію, визначену у
специфікації №1 (додаток №1, який є
невід'ємною частиною контракту), а
постачальник зобов'язувався поставити
її покупцю; покупець - прийняти
продукцію.

Пунктом 1.2 контракту визначено вид
продукції - вінець зубчатий, приводна
шестірня, іменовані в подальшому
продукція.

Відповідно до п. 2.1., 2.2 контракту
продукція, що постачається за даним
контрактом повинна відповідати
технічним вимогам (ДОСТ, ТУ),
регламентам, стандартам та іншій
документації, що встановлює вимоги к
якості даного товару. Виробник
продукції ПАТ "НКМЗ", України.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 контракту ціни на
продукцію, яка поставляється за даним
контрактом, вказані у додатку №1 до
цього контракту; валюта контракту -
національна валюта України

Пунктом 3.3 контракту сторонами
передбачено, що сума договору на момент
укладення складає 1 466 314,00грн. без ПДВ,
ПДВ складає: 293 262,80грн. Всього з
урахуванням ПДВ - 1 759 576,80грн. (один
мільйон сімсот п'ятдесят дев'ять тисяч
п'ятсот сімдесят шість грн. 80 коп.)

Відповідно до п. 4.1 контракту
постачальник зобов'язується поставити
продукцію за даним договором на умовах
FCA, згідно "Інкотермс" 2000.

У пункті 6.4 контракту сторони узгодили,
що поставщик надає покупцю на
продукцію, що відвантажується наступні
документи: залізничну накладну;
оригінали сертифікатів якості;
платіжну вимогу; податкову накладну.

Позивач, вважаючи даний договір таким,
що не відповідає вимогам ст.180 ГК
України, в частині не узгодження
істотних умов договору по якості
товару та ст. 662 ЦК України, в частині не
передання документів, які стосуються
товару, звернувся до господарського
суду з позовом про визнання недійсним
контракту від 02.02.2012 року №02/02-12.

Предмет та підстави позову позивачем
не змінювались.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконання контракту від 02.02.2012 року
№02/02-12 відповідач за видатковою
накладною №ЮМ/СМК-000030 від 18.07.2012 року
поставив позивачеві вінець зубчастий у
кількості 1.000 шт. на суму 1362436грн.80коп.
(з пдв), за накладною №ЮМ/СМК-000045 від
24.07.2012 року поставив шестерню у
кількості 2.000шт. на суму 397140грн.00коп.

Поставлений за умовами спірного
контракту товар прийнятий
уповноваженими представниками
позивача, які діяли на підставі виданих
ПАТ «Енергомашспецсталь» довіреностей
№ 1738 від 18.07.2012 року, № 1785 від
24.07.2012 року.

Крім того, про факт отримання товару
позивачем свідчать наявні в матеріалах
справи копії податкових накладних,
копії товарно-транспортних накладних.

Згідно з п.3.3 контракту сума контракту
на момент укладення складає 1 759 576грн. (з
врахуванням пдв).

Пунктом 5.1 контракту визначено, що
покупець сплачує передоплату за
продукцію в розмірі 15% до 30.03.2012 року,
сума 263 936грн.52коп. перерахована 31.05.2012
року.

Як вбачається з матеріалів справи
сторонами узгоджені умови щодо
предмету спірного договору у п. 1.1, п. 1.2
договору, кількість, асортимент, вимоги
до якості кожної конкретної партії
продукції сторони погодили у
накладних, у п. 7.1 договору сторони
погодили вимоги щодо прийняття товару
по якості та у п. 2.1 договору умови про
якість продукції.

Крім того, позивачем не надано
документів, підтверджуючих повернення
товару у зв'язку з його поставкою
неналежної якості.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що
правочин вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою.

Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку представляють,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, створює, змінює і
припиняє права та обов'язки з моменту
вчинення цього правочину.

Наступним схваленням спірного
договору договору від 02.02.2012 року №02/02-12
є те, що на виконання умов договору
відповідачем поставлені обумовлені в
договорі товари, в підтвердження чого
до матеріалів справи додані відповідні
документи.

Викладене не спростовано позивачем,
тобто ПАТ «Енергомашспецсталь» після
підписання договору від 02.02.2012 року
№02/02-12 вчинив дії, які свідчать про
схвалення вчиненого правочину, а саме
позивач перерахував передоплату,
отримав від відповідача товар,
підписав видаткові накладні, що
підтверджує факт виконання сторонами
спірного договору.

Зазначене доводить, що позивач,
отримавши товар без жодних заперечень
та зауважень, діяв свідомо виконуючи
умови спірного договору, тим самим
вчиняв дії щодо його схвалення.

Суду сторонами не представлені докази
того, що між ними укладалися інші
договори, крім спірного.

Статтею 509 Цивільного Кодексу України
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Майново-господарські зобов'язання, у
відповідності до ст. 179 Господарського
Кодексу України, які виникають на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Статтею 179 Господарського Кодексу
України встановлено, що господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими ГК України, з
врахуванням особливостей,
передбачених господарським
законодавством.

У главі 20 Господарського Кодексу
України встановлений загальний
порядок укладення господарських
договорів, згідно якого за наявності
заперечень щодо окремих умов договору
сторона, яка одержала проект договору,
складає протокол розбіжностей, про що
робиться застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором, після чого сторони
погоджують розбіжності, які виникли та
договір підписується на
взаємоузгоджених умовах.

Сторонами відповідно до вимог п.4 ст.180
ГК України узгоджено предмет договору,
а саме, визначено найменування,
асортимент, кількість, ціна товару,
вимоги щодо прийняття товару по якості,
умови про якість товару, строк дії
договору, договір скріплено підписами
та печатками обох сторін, які містяться
на договорі.

Таким чином, наявність вказаних
відомостей у договорі спростовує
твердження позивача щодо
неузгодженості сторонами істотних
умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 666 Цивільного кодексу
України, якщо продавець не передає
покупцеві приналежності товару та
документи, що стосуються товару та
підлягають переданню разом з товаром
відповідно до договору купівлі-продажу
або актів цивільного законодавства,
покупець має право встановити розумний
строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або
документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Доказів вищенаведеного суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач не направляв на адресу
відповідача протокол розбіжностей,
стосовно свого непогодження із
визначеними у договорі вимогами щодо
якості товару, що поставляється.

Тобто, в матеріалах справи відсутні
докази, підтверджуючи незгоду позивача
з умовами договору, які визначені
сторонами.

Наведене дає підстави вважати, що
сторони досягли згоди з усіх істотних
умов договору, підписання спірного
договору за викладеними в ньому
умовами здійснювалося за вільним
вибором сторін.

У відповідності до статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
Цивільного Кодексу України.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України
встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, а саме: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Аналізуючи умови спірного договору,
колегія суддів встановила, що зміст
договору не суперечить вимогам чинного
законодавства, сторони мали необхідний
обсяг цивільної дієздатності, їх
волевиявлення було вільним та
відповідало їх волі, умови договору
націлені на реальне настання
наслідків, обумовлених вказаним
договором, тому підстав для визнання
недійсним контракту від 02.02.2012 №02/02-12 за
наведеними позивачем в позовній заяві
підставами немає.

Доводи заявника апеляційної скарги про
наявність підстав для визнання
контракту від 02.02.2012 №02/02-12 недійсним у
зв'язку з поставкою товару без
документів, підтверджуючих якість
товару, не доведені належними доказами.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів Донецького апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Донецької області
від 28.01.2014 року у справі № 905/8449/13 про
залишення без задоволення вимог
позивача про визнання недійсним
контракту від 02.02.2012 №02/02-12 ґрунтується
на всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, що відповідає
приписам ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
підстав для його скасування та
задоволення вимог апеляційної скарги
за наведеними в ній мотивами не
вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на заявника
скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ,
Донецька область залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 28.01.2014 року у справі №
905/8449/13 залишити без змін.

Головуючий
Т.А. Шевкова

Судді К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надруковано 5 прим:

1 - позивачу;

2 - відповідачу;

3 - до справи;

4 - гос. суду Дон. обл.;

5 - ДАГС