м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/674/14 17.03.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія
"ПРОСТО-страхування"
до 1) Приватного акціонерного
товариства "Українська охоронно-
2) Комунального підприємства
про відшкодування 2 666,83 грн.
Суддя Гумега О.В.
від позивача: Крашеннікова М.І. за
довіреністю б/н від 20.12.2013 р.
від відповідача-1: не з'явився
від відповідача-2: Герус Ю.М. за
довіреністю № 06-5/14 від 02.01.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
20.01.2014 р. Приватне акціонерне
товариство Страхова компанія
«ПРОСТО-страхування» (позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія»
(відповідач-1) та Комунального
підприємства «Київпастранс»
(відповідач-2) про відшкодування 2 666,83
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Приватним акціонерним товариством
«ПРОСТО-страхування» на підставі
договору добровільного страхування
транспортних засобів № АТК 215184 від
30.11.2011 р. внаслідок настання страхового
випадку - дорожньо-транспортної
пригоди (надалі - ДТП) виплачено
страхове відшкодування у зв'язку з
пошкодженням автомобіля «TOYOTA RAV4»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок
його пошкодження в ДТП, а тому
позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України «Про
страхування» та статей 993, 1191
Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації автобусу
«Богдан А-092-01», реєстраційний номер
НОМЕР_1, яким спричинено ДТП, будь-якою
особою, яка експлуатує його на законних
підставах, застрахована відповідачем
на підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № АВ/1213849),
а тому позивач вказує, що обов'язок з
відшкодування матеріальної шкоди
покладається на відповідача-1, а на
відповідача-2, на підставі ст. 1194 ЦК
України та п.6 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», покладається обов'язок з
відшкодування суми франшизи,
встановленої полісом № АВ/12113849.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/674/14 та
призначено розгляд справи на 17.02.2014 р. о
04.02.2014 р. через відділ діловодства суд
від Моторного (транспортного)
страхового бюро України надійшов
супровідний лист № 7/2-28/3040 від 31.01.2014 р. з
інформацією про страхове покриття за
полісом № АВ/1213849.
13.02.2014 р. через відділ діловодства суду
від предствника відповідача-1 надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.
В судове засідання, призначене на 17.02.2014
р., представник позивача з'явився.
Представники відповідача-1 та
відповідача-2 в судове засідання,
призначене на 17.02.2014 р., не з'явилися,
вимоги ухвали суд від 22.01.2014 р. не
виконали, про час та місце судового
розгляду були повідомленні належним
В судовому засіданні, призначеному на
17.02.2014 р., здійснювався розгляд
клопотання відповідача-1 про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із неможливістю забезпечити явку
представника відповідача в судову
засідання, яке було подане 13.02.2014 р.
через відділ діловодства суду.
Зазначеним клопотанням відповідач
також зазначив, що вимоги ухвали суду
від 22.01.2014 р. будуть виконані
відповідачем-1 до наступного судового
Розглянувши вищезазначене клопотання,
суд дійшов висновку про задоволення
Враховуючи клопотання відповідача-1
про відкладення розгляду справи та
положення п.п. 1, 2 ст. 77 ГПК України, суд
дійшов висновку про неможливість
вирішення справи по суті в судовому
засіданні, призначеному на 17.02.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 р. відкладено розгляд
справи на 17.03.2014 о 10:20 год.
В судове засідання, призначене на 17.03.2014
р. представники позивача та
відповідача-2 з'явилися.
Представник відповідача-1 в судове
засідання, призначене на 17.03.2014 р., не
з'явився, про поважні причини неявки
суд не повідомив, вимоги ухвал суду від
22.01.2014 та від 17.02.2014 р. не виконав, про час
та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи зворотнім поштовим
Відповідач-1 письмових заяв та
повідомлень щодо поважності причин
відсутності в судовому засіданні 17.03.2014
р., суду не подав та не надіслав. Також,
відповідач-1 не подав та не надіслав
суду відзив та документи на виконання
вимог ухвали суду по справі № 910/674/14.
Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.
Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011 р. № 18 визначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи по суті в судовому засіданні
17.03.2014 р. без участі представника
відповідача-1, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 17.03.2014 р.,
надав усні пояснення по суті заявлених
позовних вимог, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача-2 в судовому
засіданні, призначеному на 17.03.2014 р.,
надав усні пояснення щодо заявлених
позовних вимог та зазначив, що визнає
позовні вимоги частково в частині
стягнення суми франшизи, встановленої
полісом № АВ/1213849.
Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 17.03.2014 р. у
відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України
було проголошено вступну та
резолютивну частину рішення та
повідомлено, що повне рішення буде
складено у термін, передбачений ч. 4 ст.
Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-2, дослідивши
наявні у матеріалах справи докази,
оглянувши в судовому засіданні
оригінали документів, копії яких
знаходяться в матеріалах справи,
Господарський суд міста Києва
30.11.2011 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_3
(страхувальник) було укладено договір
№ АТК 215184 добровільного страхування
транспортних засобів (надалі -договір
Згідно з договором страхування у
позивача був застрахований автомобіль
«TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_2.
Строк дії договору страхування
визначений з 09.12.2011 р. до 08.12.2012 р.
26.04.2012 р. на вулиці Мельникова в місті
Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода (надалі - ДТП) за участю
автомобіля «TOYOTA RAV4», реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та
автобусу «Богдан А-092-01», реєстраційний
номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4.
Наведене підтверджується довідкою №
8997983 про дорожньо-транспортну пригоду
ВДАІ ГУМВС України в місті Києві від
ДТП сталася в результаті порушення
ОСОБА_4 п.п. 13.1 Правил дорожнього руху
України, що підтверджується постановою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 01.06.2012 р. у справі № 3/2610/4017/2012,
відповідно до якої ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та
застосовано до нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
Загальний розмір матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу - автомобіля «TOYOTA RAV4»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, в
результаті його пошкодження при ДТП,
відповідно до звіту № 7568/2210 з оцінки
транспортного засобу, що складені
27.04.2012 р. оцінювачем ОСОБА_5 становить 3
543,88 грн. (надалі - звіт № 7568/2210 з оцінки
транспортного засобу від 27.04.2012 р.).
За страховим випадком (ДТП) згідно
складеного страхового акту від 20.12.2012 р.
по договору страхування було визначено
суму страхового відшкодування в
розмірі 2 666,83 грн., виплата якого
позивачем підтверджується платіжним
дорученням № 3325 від 24.12.2012 р.
Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
За чинним законодавством України окрім
особи, винної у завданні шкоди,
потерпілий у ДТП має також право
одержати майнове відшкодування або за
рахунок страхової організації, якою
застраховане його майно, за правилами і
в порядку, встановленому Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про страхування», або за рахунок
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, що володіє
транспортним засобом, водія якого
визнано винним у ДТП, за правилами та у
порядку, встановленому ЦК України та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».
Право потерпілого обрати той чи інший
спосіб захисту чинним законодавством
В даному випадку потерпілий звернувся
за відшкодуванням майнової шкоди до
позивача, який застрахував його майно
(автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції чинній станом на
26.04.2012 р.) наведені визначення наступних
- страхувальники - юридичні особи та
дієздатні громадяни, що уклали із
страховиками договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу;
- особи, відповідальність яких
застрахована, - страхувальник та інші
особи, які експлуатують забезпечений
транспортний засіб на законних
- забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
(визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Стаття 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» надає визначення поняття
«шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого». Шкода, заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну потерпілого - це шкода,
з пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу;
з пошкодженням чи фізичним знищенням
доріг, дорожніх споруд, технічних
засобів регулювання руху;
з пошкодженням чи фізичним знищенням
з проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди;
з пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу;
з евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.
У відповідності до ст. 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, чинній станом на
час виникнення спірних правовідносин
по страховому випадку, що настав 26.04.2012
р.) у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
В спірному випадку позивачем заявлена
до стягнення з відповідача сума
страхового відшкодування, виплаченого
позивачем на умовах договору
страхування, що укладений між
позивачем та страхувальником у
відношенні транспортного засобу, який
було пошкоджено в ДТП. При цьому право
регресу до страховика винної особи
переходить саме по розміру збитків,
завданих пошкодженому автомобілю в
межах фактичних витрат страховика.
Відповідач-1 на вимогу ухвали
Господарського суду міста Києва від
22.01.2014 р. не надав копію полісу № АВ/1213849.
Матеріали справи містять відомості з
єдиної централізованої бази даних
МТСБУ, надані на запит суду, про
страхове покриття за полісом №
Відповідно до полісу № АВ/1213849
встановлено, що транспортний засіб,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди застрахованому у
позивача транспортному засобу, взято
на страхування відповідачем-1,
страхувальником за даним полісом
визначено юридичну особу - КП
«Київпастранс» (відповідач-2), ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну визначений в сумі 50 000,00 грн.,
франшиза - в сумі 1000,00 грн., строк дії
даного полісу з 23.11.2011 р. до 22.11.2012 р.
По матеріалам справи судом
встановлено, що ОСОБА_4 керував
автобусом «Богдан А-092-01»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, на
Таким чином відповідач-1 є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля,
застрахованого у позивача, відповідно
до положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в межах, передбачених полісом
№ АВ/1213849, а до позивача як страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором страхування, перейшло
право вимоги, яке потерпіла особа мала
до відповідача, як особи,
відповідальної за завдані збитки.
Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також
і у постанові Верховного Суду України
11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), висновки
якої про застосування правової норми у
спірних правовідносинах при прийнятті
рішення у справі, є обов'язкові до
врахування судом згідно положень ч. 2
ст. 82 ГПК України.

Положеннями Закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (ст. 12)
передбачена можливість встановлення
франшизи при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
розмір якої при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

За встановлених обставин, до виплати в
порядку регресу із страховика, яким
застраховано відповідальність особи,
яку визнано винною у ДТП, належить сума
в розмірі 1 666,83 грн.

Так, до виплати в порядку регресу із
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, яку визнано
винною у ДТП, була належна сума в
розмірі 1 666,83 грн. (2 666,83 грн. - сума
матеріального збитку підтверджена
звітом № 7568/2210 від 27.04.2012 р., страховим
актом від 20.12.2012 р. по договору
страхування та платіжним дорученням №
3325 від 24.12.2012 р..) - 1000 грн. (франшиза за
полісом № АВ/1213849) = 1 666,83 грн.).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що була дійсною на
момент виникнення спірних
правовідносин) виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 90
днів з дня отримання заяви про
страхове відшкодування та документів,
зазначених у ст. 35 цього Закону.

Статтею 38 Закону (у редакції, чинній на
момент виплати страхового
відшкодування) передбачено право
страховика після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов.

Матеріалами справи, зокрема, регресною
вимогою № 04-1808 від 08.04.2013 р.
підтверджено, що позивач звертався з
такою вимогою до відповідача-1, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(копії регресної вимоги та
повідомлення про вручення поштового
відправлення наявні в матеріалах
справи).

Станом на час вирішення спору по суті
матеріали справи не містять доказів на
підтвердження здійснення відповідачем
виплати страхового відшкодування в
сумі 1 666,83 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За наведених обставин, вимога позивача
про стягнення з відповідача-1 1 666,83 грн.
страхового відшкодування
підтверджується матеріалами справи та
підлягає задоволенню в сумі 1 666,83 грн.

Позивачем також заявлена до стягнення
з відповідача-2 сума франшизи,
встановленої полісом № АВ/1213849,
оскільки суми страхового
відшкодування в сумі 1 666,83 грн. не
достатньо для покриття збитків, яких
зазнав позивач в наслідок спірної ДТП.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що була дійсною на
момент виникнення спірних
правовідносин) страхувальником або
особою, відповідальною за завдані
збитки, має бути компенсована сума
франшизи, якщо вона була передбачена
договором страхування.

Стаття 1194 Цивільного кодексу України
передбачає, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатньої страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як встановлено по матеріалам справи,
страхувальником за полісом № АВ/1213849
визначено юридичну особу - Комунальне
підприємство «Київпастранс».

Таким чином відповідач-2 також є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля,
застрахованого у позивача.

За наведених обставин, вимога позивача
про стягнення з відповідача-2 1000,00 грн.
франшизи, встановленої полісом №
АВ/1213849 підтверджується матеріалами
справи та підлягає задоволенню в сумі
1000,00 грн.

Судові витрати позивача на оплату
судового збору в розмірі 1827,00 грн.
відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача-1,
як на особи, з вини якої виник спір.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» (03056, м.
Київ, вул. Борщагівська, 145;
ідентифікаційний код 23734213), з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОСТО-страхування» (04050, м.
Київ, вул. Герцена, 10; ідентифікаційний
код 24745673) 1 666,83 грн. (одну тисячу шістсот
шістдесят шість гривень 83 коп.)
страхового відшкодування в порядку
регресу, 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот
двадцять сім гривень 00 коп.) судового
збору.

3. Стягнути з Комунального підприємства
«Київпастранс» (04070, м. Київ, вул.
Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код
31725604), з будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОСТО-страхування» (04050, м.
Київ, вул. Герцена, 10; ідентифікаційний
код 24745673) 1 000,00 грн. (одну тисячу гривень
00 коп.) франшизи, встановленої полісом
№ АВ/1213849.

4. Видати накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.03.2014 р.

Суддя

Гумега О. В.