ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
УХВАЛА

17.03.2014Справа №2-19/ 13057-2003

За скаргою Державного підприємства
«Енергоринок», м.Київ

на дії Відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, м.Київ

скарга на дії ДВС

За позовом - Державного підприємства
«Енергоринок», м.Київ

До відповідача - Відкритого
акціонерного товариства «Крименерго»,
АР Крим, м.Сімферополь

про стягнення 683669147,02 грн.

Суддя В.І. Мокрушин

Представники сторін:

від ДП Енергоринок - Калінін М.В. - пров.
ю/к, дов. № 01/71-554Д від 20.12.2013

від ДВС України - Короткова І.В. - пров.
спеціаліст, дов. № 4.4-03/4.4/1756 від 26.12.2013

від ПАТ «ДТЕК Крименерго» - Григор'єв
К.С. - ю/к, дов. № 454-Д від 25.12.2013

Суть спору: Позивач - Державне
підприємство «Енергоринок» звернувся
до Господарського суду АР Крим з
позовом до відповідача - Відкритого
акціонерного товариства «Крименерго»
та просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за спожиту енергію за
договором купівлі - продажу від 16.12.1999 р.
№ 271/01-ЕР, у тому числі основний борг у
розмірі 591852760,47 грн., 3% річних у розмірі
36279086,51 грн., інфляційних 14448124,83 грн.,
пені у розмірі 41089175,21 грн.

24.02.2014 на адресу Господарського суду
Автономної Республіки Крим від
Державного підприємства «Енергоринок»
надійшла скарга на дії Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про визнання неправомірними дії
відділу в частині повернення
виконавчого документу стягувачу та
просить суд визнати недійсною
постанову відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 06.02.2014 ВП №5912603 про
повернення виконавчого документу
стягувачу.

У судовому засіданні заявник підтримав
вимоги скарги на дії ВДВС Сакського МУЮ
АРК та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «ДТЕК Крименерго»
також підтримав заявлену скаргу та не
заперечував щодо її задоволення.

Представник Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України щодо задоволення
зазначеної скарги заперечував в
повному обсязі, просив відмовити у її
задоволенні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників,
присутніх у судовому засіданні, суд
вважає дану скаргу такою, що підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Правовою підставою для звернення до
суду із даною скаргою Державне
підприємство «Енергоринок» зазначає
прийняття Відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України постанови про
повернення виконавчого документа
стягувану, незважаючи на ухвалу від
31.10.2011 про надання боржнику розстрочки
виконання рішення суду від 08-20.12.2003 на 5
років та 4 місяці з моменту настання
строку першого платежу, що повинен бути
здійснений не пізніше 31.03.2015 відповідно
до затвердженого графіку.

Так, скаржник вказує на те, що 24.01.2014 він
звернувся до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України із заявою про зупинення
виконавчого провадження у зв'язку із
вищевказаною ухвалою Господарського
суду АР Крим від 31.10.2011.

Проте, вказана заява задоволена
останнім не була, у зв'язку з чим
скаржник був змушений звернутись до
суду з вказаною скаргою.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до приписів статті 37 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі,
зокрема, надання судом, який видав
виконавчий документ, відстрочки
виконання рішення.

З матеріалів справи суд вбачає, що
відповідно до ухвали Господарського
суду Автономної Республіки Крим від
31.10.2011 заяву Публічного акціонерного
товариства «Крименерго» про
розстрочку виконання рішення
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 08-20.12.2003 р. у справі
№2-19/13057-2003 задоволено. Надано
Публічному акціонерному товариству
«Крименерго» розстрочку виконання
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 08-20.12.2003
р. у справі №2-19/13057-2003 на 5 років 4 місяці
з моменту настання строку першого
платежу, який повинен бути здійснений
не пізніше 31.03.2015 р., відповідно до
наведеного графіку.

Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо)
(п.7.1.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012).

Так, як вбачається зі змісту ухвали
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 31.10.2011 надано
Публічному акціонерному товариству
«Крименерго» розстрочку виконання
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 08-20.12.2003
р. у справі №2-19/13057-2003 на 5 років 4 місяці
з моменту настання строку першого
платежу, який повинен бути здійснений
не пізніше 31.03.2015 р., відповідно до
наведеного графіку, що по своїй суті
передбачає надання відстрочки
виконання рішення.

Крім того, як вбачається з тексту
оскаржуваної постанови державного
виконавця, вказана постанова прийнята
з посиланням на п.9 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», згідно
якого виконавчий документ, на підставі
якого відкрито виконавче провадження,
за яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Проте, як зазначає скаржник, державним
виконавцем у порушення норм даного
закону не зазначено, на які саме майно
чи кошти боржника встановлена заборона
звернення стягнення та проведення яких
саме виконавчих дій виключає
можливість виконання рішення суду.

Також, скаржник вказує на
безпідставність зазначення державним
виконавцем строку пред'явлення
виконавчого документу до виконання до
06.02.2015, оскільки відповідно до приписів
п.1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» строк
пред'явлення виконавчих документів про
виконання судових рішень
встановлюється з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
приписів ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п.9.13. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №9
від 17.10.2012 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне задовольнити скаргу
Державного підприємства
«Енергоринок»на дії Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.86, 121-2 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

· Скаргу Державного підприємства
«Енергоринок»на дії Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
задовольнити.

· Визнати неправомірними дії
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
щодо повернення виконавчого документу
стягувачу.

· Визнати недійсною постанову Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 06.02.2014 ВП №5912603 про повернення
виконавчого документу стягувачу.

Суддя В.І.
Мокрушин