ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Справа № 908/2816/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця
В.О.розглянувши у судовому засіданні
за участю представників сторін:
позивача: Разуваєва К.М. - дов. від 16.11.12,
відповідача: не з'явились, повідомлені
належно,

касаційну скаргуКомунального
підприємства "Водоканал"на
постановуДонецького апеляційного
господарського суду від27.11.13у
справі№908/2816/13 Господарського суду
Запорізької областіза
позовомКомунального підприємства
"Водоканал"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма
"Екопромсервіс-ЕПРОС"простягнення 39960
грн.

Комунальне підприємство
"Водоканал" звернулося до
Господарського суду Запорізької
області з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Екопромсервіс-ЕПРОС" 39960 грн.
збитків. Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач вказував на те, що ним було
перераховано відповідачу 39960 грн.
авансового платежу за договором від
18.06.12, проте послуги у відповідності до
умов договору відповідачем не були
надані; договір є розірваним. Відтак,
позивач вважав, що спірні кошти є
збитками та підлягають відшкодуванню
відповідачем. При цьому позивач
посилався на приписи статей 22, 612, 623, 849
Цивільного кодексу України, статті 224
Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду
Запорізької області від 26.09.13 (суддя
Сушко Л.М.) в позові відмовлено.
Господарський суд виходив з
відсутності підстав для стягнення
збитків, оскільки позивачем не
доведено факту наявності у діях
відповідача складу цивільного
правопорушення. Місцевий
господарський суд установив, що
відповідачем були виконані роботи
першого етапу на спірну суму коштів, і
ці роботи за актом здачі-приймання
№109/12 від 10.08.12 були прийняті позивачем
без зауважень.

Донецький апеляційний господарський
суд постановою від 27.11.13 (судді:
Зубченко І.В., Марченко О.А., Татенко В.М.)
перевірене рішення місцевого
господарського суду залишив без змін.

Комунальне підприємство "Водоканал"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить рішення і постанову у
справі скасувати та задовольнити
позов. Обґрунтовуючи касаційну скаргу,
скаржник посилається на порушення
господарськими судами приписів статей
612, 849, 858, 837 Цивільного кодексу України,
статті 226 Господарського кодексу
України. Він вказує на доведеність
матеріалами справи факту понесення
позивачем збитків внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх договірних зобов'язань.

Від відповідача відзиву на
касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г.,
пояснення представника позивача,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства відзначає
наступне.

Господарськими судами першої і
апеляційної інстанцій установлено та
підтверджено матеріалами справи, що
18.06.12 між Комунальним підприємством
"Водоканал" - замовником і Товариством з
обмеженою відповідальністю
Науково-виробничою фірмою
"Екопромсервіс-ЕПРОС" - виконавцем був
укладений договір №07/12. За умовами
цього договору виконавець зобов'язався
за технічним завданням замовника
надати послуги та виконати роботи з
інвентаризації викидів забруднюючих
речовин в атмосферу від стаціонарних
джерел КП "Водоканал", а замовник, в свою
чергу, оплатити їх. Вартість робіт та
порядок розрахунків за них визначена
сторонами у розділі 2 договору. Так,
відповідно до пункту 2.1 договору за
виконані роботи замовник перераховує
виконавцю 99960 грн. з ПДВ. Пунктом 2.2
договору передбачено, що замовник
здійснює авансову оплату в розмірі 40% -
39960 грн. з ПДВ. Сторонами було узгоджено
календарний план на проектні (пошукові)
роботи, за яким проведення робіт
складається з декількох етапів. При
цьому, строк виконання етапу робіт №1 -
10.08.12, його вартість - 39960 грн.; строк
виконання етапу №2.1 - 30.11.12, вартість 58820
грн.; строк виконання етапу №2.2 - 30.11.12,
вартість - 1180 грн. Господарськими
судами в процесі розгляду спору
установлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач
перерахував відповідачеві в якості
авансу 39960 грн. Установлено судами і те,
що відповідач у відповідності до умов
договору виконав роботи етапу №1 на
загальну суму 39960 грн. Ці роботи були
позивачем прийняті за актом
здачі-приймання №109/12 від 10.08.12, який він
підписав без зауважень і заперечень. Як
убачається з матеріалів справи,
предметом даного судового розгляду є
вимога Комунального підприємства
"Водоканал" про стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма
"Екопромсервіс-ЕПРОС" 39960 грн. збитків.
При цьому позивач посилався на те, що
ним в якості авансу було сплачено
відповідачу 39960 грн., проте останнім не
були виконані роботи за спірним
договором. Ухвалюючи судові акти у
справі, господарські суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
необґрунтованість позову. Відповідно
до приписів статті 887 Цивільного
кодексу України унормовано, що за
договором підряду на проведення
проектних та пошукових робіт підрядник
зобов'язується розробити за завданням
замовника проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх. Передавання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами (стаття 882
Цивільного кодексу України). Як вже
зазначалося і це установлено
господарськими судами та підтверджено
матеріалами справи, позивач
перерахував відповідачеві 39960 грн.
авансового платежу. Відповідач у
відповідності до умов договору виконав
роботи першого етапу на загальну суму
39960 грн. Ці роботи, як установили суди,
були прийняті позивачем за актом
здачі-приймання №109/12 від 10.08.12, який він
підписав без зауважень і заперечень та
скріпив печаткою. Відтак, і це
установили суди, спірні кошти були
перераховані відповідачеві у межах
узгодженої сторонами договірної ціни
за виконання першого етапу робіт
згідно з актом виконаних робіт від
10.08.12. Як вже зазначалося, позивач
просив стягнути з відповідача 39960 грн.,
вважаючи їх збитками. За приписами
статті 22 Цивільного кодексу України
особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Під збитками, зокрема, розуміють
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такої міри
відповідальності потрібна наявність
усіх елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками і вини. За відсутності хоча
б одного з цих елементів цивільна
відповідальність не настає. Дослідивши
усі обставини та зібрані у справі
докази, господарські суди попередніх
інстанцій не встановили складу
цивільного правопорушення у діях
відповідача, як-то: понесення позивачем
збитків, їх розміру, протиправної
поведінки відповідача, його вини та
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою і завданими
збитками. Виходячи з встановлених
судами обставин справи та вимог
вказаних норм, господарські суди
правомірно відмовили у задоволенні
позову. Відповідно до вимог статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція, виходить
з обставин, встановлених у даній справі
господарськими судами. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази, додатково перевіряти їх.
Доводи, викладені в касаційній скарзі
також не можуть бути підставою для
скасування постанови у справі,
оскільки не спростовують установлених
господарськими судами обставин справи
та ґрунтуються на переоцінці доказів,
яка за приписами статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України знаходиться поза межами
компетенції суду касаційної інстанції.
Відтак, підстав для скасування
постанови суду апеляційної інстанції
та задоволення касаційної скарги не
вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
27.11.13 у справі №908/2816/13 залишити без
змін.

Касаційну скаргу Комунального
підприємства "Водоканал" залишити без
задоволення.

Головуючий суддя
Т.Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець