ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

11.03.2014 Справа № 901/174/14за
позовом Міжнародної благодійної
організації «Добробут громад»

(вул. Васильківська, буд. 14, кв. 720, м.
Київ, 03040)

(пр. Генерала Острякова, 112, кв. 31, м.
Севастополь, 99040)

до Об'єднання сільськогосподарських
обслуговуючих кооперативів
«Кримекопродукт»

(вул. Терешкової, 12-А, с. Серебрянка,
Роздольненський район, АР Крим, 96200)

про розірвання договору та стгнення 167
820.00 грн.

Суддя Радвановська Ю.А.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився, Міжнародна
благодійна організація «Добробут
громад»;

Від відповідача: не з'явився, Об'єднання
сільськогосподарських обслуговуючих
кооперативів «Кримекопродукт».

Суть спору: Міжнародна благодійна
організація «Добробут громад»
звернулася до господарського суду АР
Крим з позовною заявою до Об'єднання
сільськогосподарських обслуговуючих
кооперативів «Кримекопродукт» та
просить суд розірвати договір
доручення № 27-0820-Д-10 від 19 липня 2010 року,
укладений між сторонами по справі,
стягнути з відповідача суму наданих
авансів в розмірі 167 820.00 грн. та витрати
на оплату правової допомоги в розмірі 5
000.00 грн..

Позовні вимоги вмотивовані неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором доручення №
27-0820-Д-10 від 19 липня 2010 року, що
виразилося у численних порушеннях
відповідачем умов договору, зокрема,
свого обов'язку щодо надання звітності
та інформації про хід виконання
договору, у зв'язку з чим позивач
просить суд розірвати договір та
повернути передані за договором кошти.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
посиланнями на статті 526, 629, 651, 1004-1006
Цивільного кодексу України.

Представник позивача під час розгляду
справи позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

У судове засідання 11 березня 2014 року
представник позивача явку не
забезпечив, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був сповіщений належним чином.

Представник відповідача явку у судове
засідання не забезпечив, витребуваних
судом документів не надав, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Статтею 64 Господарського
процесуального кодексу України
врегульовано, що судова кореспонденція
у разі ненадання сторонами іншої
адреси надсилається за адресою, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України.
Таке повідомлення згідно з положеннями
вказаної правової норми вважається
належним.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
копії ухвал суду направлялись
відповідачу за адресою, яка відповідає
адресі, зазначеній у спеціальному
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с. 59-61), що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією переліку згрупованих
поштових відправлень рекомендованою
кореспонденцією (оборотна сторона а.с.
1, 77, 94, 97).

При цьому, рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення,
надіслане судом на адресу відповідача,
повернулось із відміткою
уповноваженої особи відповідача про
отримання судової кореспонденції (а.с.
66).

Враховуючи те, що норми статті 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи та
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а пункт 4
частини 3 статті 129 Конституції України
визначає одним із принципів
судочинства - свободу у наданні
сторонами своїх документів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом створені належні
умови для надання сторонами доказів в
обґрунтування своєї правової позиції.

Однак, відповідач не скористався своїм
правом на подання відзиву на позовну
заяву та надання доказів в порядку
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказані обставини,
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, суд
визнав за можливе розглянути справу за
відсутності представників сторін за
наявними у ній матеріалами.

Розгляд справи відкладався в порядку
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно зі статтями 20, 22, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України представнику позивача
роз'яснені процесуальні права та
обов'язки.

За клопотанням представника позивача,
відповідно до статті 10 Конституції
України, статті 12 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»,
пояснення та клопотання по справі
надавалися ним російською мовою.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд -

встановив:

19 липня 2010 року між Міжнародною
Благодійною Фундацією «Хайфер
Проджект Інтернешенл» (Міжнародною
благодійною організацією «Добробут
громад») (довіритель) та
Сільськогосподарським обслуговуючим
кооперативом «Кримекопродукт»,
правонаступником якого є Об'єднання
сільськогосподарських обслуговуючих
кооперативів «Кримекопродукт»
(повірений) був укладений договір
доручення № 27-0820-Д-10 (а.с. 12-14).

Відповідно до пункту 1.1 договору метою
його є забезпечення реалізації
благодійного проекту «Розвиток
молочарських кооперативів в Україні»
Міжнародної Благодійної Фундації
«Хайфер Проджект Інтернешнл».

Згідно з пунктом 2.1 договору повірений
зобов'язується за дорученням
довірителя здійснити від імені та за
рахунок довірителя наступні юридичні
дії.

Довіритель сплачує повіреному
винагороду у терміни та у розмірі
згідно умов договору (пункт 2.2
договору).

Пунктами 3.1.1-3.1.2. договору передбачено
обов'язок повіреного виконати прийняте
на себе доручення особисто та у
відповідності до вказівок довірителя,
повідомляти довірителю на його вимогу
всі відомості про хід виконання
доручення за договором.

Відповідно до пункту 3.1.3. договору
повірений зобов'язаний по виконанню
доручення без зволікання у термін до 10
числа кожного місяця, наступного за
звітним періодом, надати звіт з
наданням копій усіх підтверджуючих
документів по виконанню доручення за
договором.

Пунктом 3.1.4 договору сторони визначили
обов'язок повіреного без зволікання
передати довірителеві все одержане у
зв'язку з виконанням доручення за
договором, якщо це вимагається
характером здійснюваних повіреним
згідно пункту 1.1 договору юридичних
дій.

Згідно з пунктом 3.4. договору
довіритель має право за допомогою
письмових або усних запитів цікавитися
у повіреного про хід виконання
останнім доручення за договором.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань з реалізації благодійного
проекту (пункт 7.1 договору).

Відповідно до пункту 7.2 договору дія
договору може бути припинена за
ініціативою однієї із сторін на
протязі терміну його дії за письмовим
попередженням про таке розірвання
іншої сторони не пізніше, ніж за 15 днів
до дати розірвання.

19 липня 2010 року позивачем було надано
відповідачу доручення на здійснення
дій з реалізації благодійного проекту
№ 27-0820-Д «Розвиток молочарських
кооперативів в Україні» на підставі
договору доручення № 27-0820-Д-10 від 19
липня 2010 року терміном на весь період
дії вказаного договору (а.с. 21).

20 серпня 2010 року позивач змінив
найменування з Міжнародної
благодійної Фундації «Хайфер Проджект
Інтернешенл» на Міжнародна благодійна
організація «Добробут громад» (а.с. 49-52),
про що до статуту позивача було внесено
відповідні зміни (а.с. 38-48).

Відповідно до пункту 1.4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26 грудня 2011 року «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» сама
лише зміна найменування юридичної
особи не означає її реорганізації, якщо
при цьому не змінюється
організаційно-правова форма даної
особи. У разі коли така зміна сталася у
процесі вирішення спору господарським
судом, про неї обов'язково зазначається
в описовій частині рішення (при цьому у
мотивувальній частині, за
необхідності, також зазначається нове
найменування учасника судового
процесу - наприклад, у разі задоволення
позову до нього) або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи.

12 квітня 2012 року та 08 травня 2012 року
відповідач направив на адресу позивача
листи-запити з проханням перерахувати
кошти на виконання програми з
мікрокредитування за вказаним вище
договором в загальному розмірі 167 820.00
гривень (а.с. 22-23).

На виконання умов договору позивачем
було перераховано відповідачу 167 820.00
грн., що підтверджується банківськими
виписками та платіжними дорученнями №
441 від 13 квітня 2012 року та № 49 від 31
травня 2012 року (а.с. 15-20).

26 вересня 2012 року позивачем на адресу
відповідача було направлено лист з
вимогою надати інформацію про
використання коштів за договором
доручення №27-0820-Д-10 від 19 липня 2010 року.

Не отримавши будь-якої відповіді, 15
листопада 2012 року позивач направив на
адресу відповідача вимогу про
повернення коштів в сумі 167 820.00 грн.,
наданих згідно договору доручення №
27-0820-Д-10 від 19 липня 2010 року в строк до 20
листопада 2012 року (а.с. 26), яка також була
залишена відповідачем поза увагою.

Також, позивач листами від 14 січня 2013
року, від 17 січня 2013 року та від 16 травня
2013 року вимагав повернення наданих
грошових коштів (а.с. 27-31), які також були
залишені відповідачем поза увагою.

19 вересня 2013 року Об'єднання
сільськогосподарських обслуговуючих
кооперативів «Кримекопродукт»
надіслало на адресу МБО «Добробут
громад» лист, в якому було вказано про
наявність наміру останнього повернути
кошти та запропоновано графік їх
повернення. Відповідно до наданого
графіку кошти мали бути повернені в
період часу з 25 вересня 2013 року до 15
грудня 2013 року (а.с. 33).

На вказаний лист Міжнародна благодійна
організація «Добробут громад» 20
вересня 2013 року надіслала відповідь, а
саме - лист зі своєю згодою на погашення
заборгованості згідно із
запропонованим ОСОК «Кримекопродукт»
у листі № 17 від 19 вересня 2013 року
графіком погашення заборгованості за
умови його дотримання (а.с. 34).

Проте, вказані умови відповідачем
виконані не були, гроші відповідно до
графіку на розрахунковий рахунок
позивача не перераховані.

Таким чином, відповідач жодного разу не
надав позивачу звіт чи інформацію про
хід виконання доручення та
використання отриманих на його
виконання грошових коштів, та грошові
кошти не повернув, незважаючи на
неодноразові звернення його з боку.

Викладене з'явилося підставою для
звернення Міжнародної благодійної
організації «Добробут громад» до
господарського суду АР Крим із даною
позовною заявою.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд визнав позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Зі змісту спірного договору у справі
вбачається, що він за своєю правовою
природою є договором доручення, у
зв'язку з чим правовідносини, які
виникли у зв'язку з його виконанням,
повинні регулюватися положеннями
глави 68 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1000 Цивільного
кодексу України за договором доручення
одна сторона (повірений) зобов'язується
вчинити від імені та за рахунок другої
сторони (довірителя) певні юридичні
дії. Правочин, вчинений повіреним,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки довірителя.

Стаття 1003 Цивільного кодексу України
передбачає, що у договорі доручення або
у виданій на підставі договору
довіреності мають бути чітко визначені
юридичні дії, які належить вчинити
повіреному. Дії, які належить вчинити
повіреному, мають бути правомірними,
конкретними та здійсненними.

Як вже зазначалося, 19 липня 2010 року між
Міжнародною Благодійною Фундацією
«Хайфер Проджект Інтернешенл»
(Міжнародною благодійною організацією
«Добробут громад») (довіритель) та
Сільськогосподарським обслуговуючим
кооперативом «Кримекопродукт»,
правонаступником якого є Об'єднання
сільськогосподарських обслуговуючих
кооперативів «Кримекопродукт»
(повірений) був укладений договір
доручення № 27-0820-Д-10 (а.с. 12-14).

Згідно з пунктом 2.1 договору повірений
зобов'язався за дорученням довірителя
здійснити від імені та за рахунок
довірителя певні юридичні дії.

Так, умовами укладеного між сторонами у
справі договору було передбачено
обов'язок відповідача повідомляти
довірителю на його вимогу всі
відомості про хід виконання доручення
за договором та у термін до 10 числа
кожного місяця, наступного за звітним
періодом, надати звіт з наданням копій
усіх підтверджуючих документів по
виконанню доручення за договором
(пункти 3.1.2-3.1.3).

Крім того, 19 липня 2010 року позивачем
було надано відповідачу доручення на
здійснення дій з реалізації
благодійного проекту № 27-0820-Д
«Розвиток молочарських кооперативів в
Україні» на підставі договору
доручення № 27-0820-Д-10 від 19 липня 2010 року
терміном на весь період дії вказаного
договору (а.с. 21).

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору позивачем було
перераховано відповідачу 167 820.00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками та платіжними дорученнями №
441 від 13 квітня 2012 року та № 49 від 31
травня 2012 року (а.с. 15-20).

Порушивши умови зазначеного договору,
відповідач жодного разу не надав
позивачу звіт чи інформацію про хід
виконання доручення та використання
отриманих на його виконання грошових
коштів, та грошові кошти, незважаючи на
неодноразові звернення позивача не
повернув.

Доказів виконання обов'язків,
передбачених пунктами 3.1.2, 3.1.3, суду
надано не було.

Позивач звертався з вимогами про
надання звітності, однак вони були
залишені відповідачем поза увагою (а.с.
24, 25, 28, 32).

Одночасно, пунктом 3.1.4 договору
встановлений обов'язок повіреного без
зволікання передати довірителеві все
одержане у зв'язку з виконанням
доручення за договором, якщо це
вимагається характером здійснюваних
повіреним згідно пункту 1.1 договору
юридичних дій.

Позивач звертався із такими вимогами 15
листопада 2012 року, (а.с. 26), 14 січня 2013
року (а.с. 27), 17 січня 2013 року (а.с. 29), 16
травня 2013 року (а.с. 30-31).

Статтею 1004 Цивільного кодексу України
визначено, що повірений зобов'язаний
вчиняти дії відповідно до змісту
даного йому доручення. Повірений може
відступити від змісту доручення, якщо
цього вимагають інтереси довірителя і
повірений не міг попередньо запитати
довірителя або не одержав у розумний
строк відповіді на свій запит. У цьому
разі повірений повинен повідомити
довірителя про допущені відступи від
змісту доручення як тільки це стане
можливим.

Відповідно до статті 1006 Цивільного
кодексу України повірений
зобов'язаний: 1) повідомляти
довірителеві на його вимогу всі
відомості про хід виконання його
доручення; 2) після виконання доручення
або в разі припинення договору
доручення до його виконання негайно
повернути довірителеві довіреність,
строк якої не закінчився, і надати звіт
про виконання доручення та виправдні
документи, якщо це вимагається за
умовами договору та характером
доручення; 3) негайно передати
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу
України договір є домовленістю двох
або більше сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, визначено у
статті 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 526 Цивільного
кодексу України та 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Таким чином, судом з матеріалів справи
встановлено, що відповідачем умови
договору доручення № 27-0820-Д-10 від 19
липня 2010 року виконані не були, а саме -
не було надано позивачу звіт чи
інформацію про хід виконання доручення
та використання отриманих на його
виконання грошових коштів.

Доказів повернення грошових коштів
відповідачем позивачу також
представлено суду не було.

19 вересня 2013 року Об'єднання
сільськогосподарських обслуговуючих
кооперативів «Кримекопродукт»
надіслало на адресу МБО «Добробут
громад» лист, в якому було вказано про
наявність наміру останнього повернути
кошти та запропоновано графік їх
повернення. Відповідно до наданого
графіку кошти мали бути повернені в
період часу з 25 вересня 2013 року до 15
грудня 2013 року (а.с. 33).

Зазначений лист було розцінено судом
як визнання відповідачем факту
наявності вказаної заборгованості.

Таким чином, суд вважає, що сума 167 820.00
грн. з огляду на відсутність доказів
виконання умов договору, а також
доказів повернення відповідачем
зазначених коштів, підлягає стягненню
з відповідача.

Крім того, посилаючись на істотне
порушення відповідачем умов договору,
позивач вимагав його розірвання.

Відповідно до статті 1008 Цивільного
кодексу України договір доручення
припиняється на загальних підставах
припинення договору, а також у разі,
зокрема, відмови довірителя або
повіреного від договору. Довіритель
або повірений мають право відмовитися
від договору доручення у будь-який час.
Відмова від права на відмову від
договору доручення є нікчемною.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Так, з огляду на вимоги статей 530, 629, 651,
1008 Цивільного кодексу України, суд
вважає вимоги позивача про розірвання
договору доручення № 27- 0820-Д-10 від 19
липня 2010 року такими, що підлягають
задоволенню.

Одночасно, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог позивача про стягнення 5 000.00 грн.
витрат на правову допомогу, з огляду на
наступне.

Згідно зі статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

При цьому, витрати, що підлягають
сплаті за послуги адвоката,
визначаються у порядку, встановленому
Законом України «Про адвокатуру»
(стаття 48 Господарського
процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 10 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 14 грудня 2007 року № 01-8/973
«Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права»
нормами процесуального права
передбачено відшкодування як судових
витрат сум, що були сплачені учасником
судового процесу за отримання лише
послуг адвокатів, а не інших
представників такого учасника.

Згідно з пунктом 10 Роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України від 04
березня 1998 року № 02-5/78 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» відшкодування витрат
позивачів та відповідачів, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, і платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг.

Згідно з пунктом 6.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог
в цій частини був наданий договір
доручення від 20 листопада 2013 року (а.с.
85-87), договір підряду від 25 листопада 2013
року та банківську виписку від 10 лютого
2014 року (а.с. 82-84).

Як на доказ понесених ним таких витрат
позивач посилається на банківську
виписку від 10 лютого 2014 року (а.с. 82).

Однак, суд визнав такі докази
неналежними в розумінні статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки нормами
процесуального права передбачено
відшкодування як судових витрат лише
сум, що були сплачені учасником
судового процесу за отримання послуг
адвокатів.

Будь - яких доказів надання правової
допомоги позивачу саме адвокатом суду
представлено не було, як зі змісту
наданих суду договорів підряду та
доручення не вбачається надання за ним
послуг саме адвокатом, у зв'язку з чим
правові підстави для стягнення з
відповідача вартості правової
допомоги в розмірі 5 000.00 грн. у суду
відсутні.

Судові витрати відповідно до вимог
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
відносяться на відповідача.

У судовому засіданні були оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення. Повне рішення складено 14
березня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального Кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір доручення № 27-
0820-Д-10 від 19 липня 2010 року, укладений між
Міжнародною Благодійною Фундацією
«Хайфер Проджект Інтернешенл»
(Міжнародною благодійною організацією
«Добробут громад») (вул. Васильківська,
буд. 14, кв. 720, м. Київ, 03040; пр. Генерала
Острякова, 112, кв. 31, м. Севастополь, 99040,
) та
Сільськогосподарським обслуговуючим
кооперативом «Кримекопродукт»
(Об'єднання сільськогосподарських
обслуговуючих кооперативів
«Кримекопродукт») (вул. Терешкової, 12-А,
с. Серебрянка, Роздольненський район,
АР Крим, 96200, ).

3. Стягнути з
Сільськогосподарського
обслуговуючого кооперативу
«Кримекопродукт» (вул. Терешкової, 12-А,
с. Серебрянка, Роздольненський район,
АР Крим, 96200, ) на користь
Міжнародної благодійної організації
«Добробут громад» (вул. Васильківська,
буд. 14, кв. 720, м. Київ, 03040; пр. Генерала
Острякова, 112, кв. 31, м. Севастополь, 99040,
р/р 1656 ВАТ КБ «Хрещатик» м. Київ,
МФО 300670, ) суму в розмірі
167 820.00 грн. та 4 503.41 грн. судового збору.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

5. В частині позовних вимог про
стягнення 5 000.00 грн. витрат, пов'язаних
із наданням правової допомоги, -
відмовити.

Суддя Ю.А.
Радвановська