номер провадження справи 4/51/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.02.2014
Справа № 5009/1907/12

Розглянувши заяву Фізичної особи
ОСОБА_2, м. Запоріжжя, про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Запорізької області від 09.07.2012 р. у
справі № 5009/1907/12

за позовом Першого заступника
прокурора міста Запоріжжя (69035, м.
Запоріжжя, вул. Якова
Новицького, буд. 5) в інтересах держави в
особі органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах, -
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
(69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна,
буд. 206)

до відповідача Фізичної особи ОСОБА_2
(АДРЕСА_1)

про розірвання договору
купівлі-продажу об'єкта права
комунальної власності № 34/11 від 16.11.2011
р., зобов'язання повернути нежитлове
приміщення і стягнення 86510,40
грн. неустойки

суддя Зінченко Н.Г.

за участю представників:

від позивача - Медвідь С.Д. (довіреність
від 08.01.2014 р. № 002/01/01-07);

від відповідача - ОСОБА_4 (довіреність
від 12.09.2012 р. № 1858);

від Ленінського ВДВС ЗМУЮ ГУЮ у
Запорізькій області - Риндя А.А.
(довіреність від 09.01.2014 р. № 14);

від прокуратури - Демиденко Д.А.
(посвідчення №001780 від 29.08.2012р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 09.07.2012р. у
справі №5009/1907/12 позовні вимоги
задоволені повністю. Розірвано договір
купівлі-продажу об'єкта права
комунальної власності № 34/11 від 16.11.2011
р., укладений Департаментом
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
та фізичною особою гр. ОСОБА_2, м.
Запоріжжя. Зобов'язано фізичну особу
гр. ОСОБА_2 повернути нежитлове
приміщення VІІ підвалу та першого
поверху літера А-3 загальною площею за
внутрішніми замірами 258,5 кв.м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2, до
комунальної власності міста Запоріжжя
на вимогу Департаменту комунальної
власності та приватизації Запорізької
міської ради. Стягнуто з фізичної особи
гр. ОСОБА_2 на користь Департаменту
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради 86 510,40 грн.
неустойки та в дохід Державного
бюджету України - 2803,21 грн. судового
збору.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 25.12.2012 р.
скасовано рішення господарського суду
Запорізької області від 09.07.2012 р. у
справі №5009/1907/12 в частині задоволення
вимог про зобов`язання фізичну особу
ОСОБА_2 повернути нежитлове приміщення
до комунальної власності міста
Запоріжжя. В задоволенні позову в цій
частині відмовлено. В іншій частині
рішення господарського суду
Запорізької області від 09.07.2012 р. у
справі № 5009/1907/12 залишено без змін.

На виконання рішення господарського
суду в частині стягнення з фізичної
особи гр. ОСОБА_2 на користь
Департаменту комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради
86510,40 грн. неустойки та в дохід
Державного бюджету України - 2803,21 грн.
судового збору видані відповідні
накази від 28.08.2012р.

21.02.2014 р. на адресу господарського суду
Запорізької області від Фізичної особи
ОСОБА_2 (відповідача у справі) надійшла
заява в порядку ст. 121 ГПК України про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Запорізької
області від 09.07.2012 р. у справі № 5009/1907/12
строком на три місяці.

Ухвалою господарського суду від 24.02.2014
р. прийнято заяву до розгляду та
призначено її розгляд в судовому
засіданні на 26.02.2014 р.

В судовому засіданні 26.02.2014 р. були
присутні представники сторін,
прокуратури, а також Ленінського ВДВС
ЗМУЮ ГУЮ у Запорізькій області. За їх
заявою фіксація судового процесу
технічними засобами не здійснювалась.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги заяви про
відстрочку.

Інші учасники судового процесу
відзивів на заяву відповідача не
надали.

Представник органу державної
виконавчої служби в судовому засіданні
заперечив проти надання відстрочки
виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали заяви та справи,
вислухавши пояснення учасників
судового процесу, суд дійшов висновку
про відмову в наданні відстрочки
виконання рішення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Як визначено у п. 7.1.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»,
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Необхідність надання відстрочки
відповідач обґрунтовує відсутністю у
нього інших джерел доходів, окрім
пенсії, з якої вже проводяться
відрахування на виконання рішення
суду. Відповідач вважає, що опис та
арешт предметів його домашнього вжитку
не вирішить питання виплати стягнутих
сум, оскільки ці предмети відповідачу
не належать і заінтересовані особи
подають в суд позови про зняття з них
арешту. Відповідач вказує, що
намагається у найкоротший термін
сплатити всю неустойку за рахунок
запозичення коштів, однак для
вирішення цих питань відповідачу
необхідний строк у три місці, на який
відповідач просить відстрочити
виконання судового рішення.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.
33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

У той же час, відповідачем не подано
суду жодного доказу на підтвердження
обставин, викладених у заяві про
відстрочку виконання рішення. Зокрема,
не надано доказів на підтвердження
того, що описане державним виконавцем
майно належить іншим особам і ними
подані позови про виключення цього
майна з акту опису. В акті опису та
арешту майна від 14.02.2014 р. відсутні
зауваження боржника з приводу
належності описаного майна іншим
особам. Акт підписаний боржником без
зауважень. Також відповідачем не
підтверджені доводи про запозичення
ним коштів з метою виконання рішення
суду (звернень до фінансових установ,
договорів про надання кредиту або
позики тощо), не обґрунтовано
необхідність надання строку для
вирішення цих питань саме на три
місяці.

Відповідач має постійний дохід -
пенсію, за рахунок якої можливе
виконання судового рішення про
стягнення неустойки.

Отже, відповідачем не доведено
всупереч вимог ст. 33, 34 ГПК України
наявності обставин, які ускладнюють
виконання боржником судового рішення
або роблять його неможливим.

Враховуючи те, що відповідач не довів
належними та допустимими доказами
наявність виключних обставин, які
можуть бути підставою для надання
відстрочки виконання рішення, суд не
вбачає підстав для задоволення заяви
відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи ОСОБА_2, м.
Запоріжжя, про відстрочку виконання
рішення господарського суду
Запорізької області від 09.07.2012 р. у
справі № 5009/1907/12 залишити без
задоволення.

Суддя
Н.Г.Зінченко