ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.Справа №
5017/762/2012Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Таран С.В.,

суддів Бойко Л.І., Величко Т.А.

при секретарі судового засідання:
Альошиній Г.М.

за участю представників:

від позивача - Хоменко Н.В., довіреність
№79 від 23.12.2013р.;

від відповідача - участі не брали;

розглянувши апеляційну скаргу
Ізмаїльської міської ради Одеської
області

на рішення господарського суду
Одеської області від 28.01.2014р.

у справі №5017/762/2012

за позовом: Ізмаїльської міської ради
Одеської області

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про звільнення земельної ділянки

В
С Т А Н О В И В:

У березні 2012р. Ізмаїльська міська рада
Одеської області звернулась до
фізичної особи- підприємця ОСОБА_2
(далі- ПП ОСОБА_2) про зобов'язання
останнього звільнити земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1 згідно схеми
встановлення кіоску та повернути
вказану земельну ділянку її власнику -
Ізмаїльській міській раді.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28.01.2014р. у справі №5017/762/2012
(суддя Н.В. Рога) у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Ізмаїльська міська рада Одеської
області звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Одеської області
від 28.01.2014р. у справі №5017/762/2012 скасувати
та прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні 11.03.2014р.
представник позивача апеляційну
скаргу підтримав; відповідач- участі
не брав, хоча був належним чином
сповіщений про час та місце проведення
судового засідання, що підтверджується
матеріалами справи (а.с. 120); власну
позицію щодо апеляційної скарги в
письмовому вигляді не висловив.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет
правильності застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Рішенням виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради від 11.02.2009р.
№146 вирішено дозволити розміщення
кіосків по торгівлі хлібобулочними
виробами підприємцю ОСОБА_2, зокрема, за
адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язано
управління житлово-комунального
господарства укласти договори на
розміщення кіосків з підприємцем
ОСОБА_2

На виконання вказаного рішення, 23.02.2009р.
між управлінням житлово-комунального
господарства Ізмаїльської міської
ради та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2 було укладено договір на
розміщення кіоску суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2,
який займається виробництвом
хлібобулочних виробів, на землях
загального користування №5 (далі -
договір №5 від 23.02.2009р.), за умовами
якого управління надає дозвіл на
розміщення кіоска по торгівлі
хлібобулочними виробами, який
знаходиться за адресою: м. Ізмаїл,
АДРЕСА_1 згідно схеми розміщення
кіоска, а ПП ОСОБА_2 розміщує кіоск та
перераховує плату за його розміщення.

Відповідно до пункту 5.2 договору №5 від
23.02.2009р. цей договір припиняє свою дію у
випадку: закінчення строку дії
договору; розірвання договору;
припинення діяльності підприємця.

Договір може бути розірваний в
односторонньому порядку: управлінням
при невиконанні підприємцем вимог
даного договору; підприємцем при
добровільній відмові від розміщення
кіоска по торгівлі хлібобулочними
виробами. Про розірвання договору
сторона, яка розриває договір,
повідомляє другу сторону за 30 днів
(пункт 5.3 договору №5 від 23.02.2009р.).

Пунктом 4.2 договору №5 від 23.02.2009р.
передбачено, що у випадку порушення
підприємцем вимог даного договору,
договір може бути розірваним
управлінням в односторонньому порядку,
про що ПП ОСОБА_2 письмово
повідомляється.

Розпорядженням Ізмаїльського міського
голови від 20.09.2010р. за №332р кіоску
підприємця ОСОБА_2 присвоєно юридичну
адресу : АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради від 21.10.2010 р.
№1502 оформлено право приватної
власності ОСОБА_2 на об'єкти нерухомого
майна, в тому числі на кіоск загальною
площею 17,7 кв.м, розташований по АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно №904 від 26.10.2010 р.

В подальшому рішенням Ізмаїльської
міської ради №1129-УІ від 31.08.2011р.
вирішено, зокрема, відмінити рішення
виконкому Ізмаїльської міської ради
№146 від 11.02.2009р. в частині надання згоди
на розміщення підприємцю ОСОБА_2
кіоску по АДРЕСА_1, та рішення виконкому
Ізмаїльської міської ради №1502 від
21.10.2010 р. в частині оформлення права
власності за відповідачем на
зазначений об'єкт (пункти 2, 4 рішення
№1129-УІ від 31.08.2011р.).

Проте постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 25.12.2012р. у справі №2-а-11380/11
(провадження №2а/1510/1408/12), залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.11.2013р.,
визнано протиправним та скасовано
пункти 1, 2, 3, 4 рішення Ізмаїльської
міської ради №1129-УІ від 31.08.2008р.

Згідно статті 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" до
виключної компетенції міських рад
віднесено вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Відповідно до статті 2 Земельного
кодексу України до земельних відносин
належать відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Статтею 59 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" встановлено,
що рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень.

Враховуючи зазначені норми, а також те,
що рішення про надання земельної
ділянки ПП ОСОБА_2 Ізмаїльською міською
радою не приймалось, позивач звернувся
з відповідним позовом про звільнення
зайнятої земельної ділянки та
повернення її власнику.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо відмови в задоволенні
позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 140 Конституції України
встановлено, що місцеве самоврядування
є правом територіальної громади
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Як вбачається із матеріалів справи
виконавчим комітетом Ізмаїльської
міської ради було прийнято рішення №146
від 11.02.2009 р. про надання дозволу ПП
ОСОБА_2 на розміщення кіоску по АДРЕСА_1,
що на даний час є чинним та на виконання
якого між відповідачем та управлінням
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради укладено
договір №5 від 23.02.2009 р., що не визнаний
недійсним та не розірваний в
передбаченому чинним законодавством
порядку.

Доводи скаржника про те, що договір №5
від 23.02.2009 р. розірваний в
односторонньому порядку внаслідок
надіслання ПП ОСОБА_2 листа №1121/06 від
15.09.2011 р., до уваги Одеським апеляційним
господарським судом не приймаються,
оскільки позивачем не надано доказів
направлення відповідачеві та
отримання останнім такого листа.

Крім того, колегією суддів враховано,
що згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно №904 від
26.10.2010 р., виданого на підставі рішення
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради №1502 від 21.10.2010 р.,
відповідач є власником об'єкту
нерухомого майна, розташованого на
земельній ділянці, звільнити яку
просить позивач - в АДРЕСА_1.

Твердження скаржника про те, що право
власності на зазначене нерухоме майно
не зареєстровано в передбаченому
чинним законодавством порядку не
підтверджено жодним доказом.

Враховуючи чинність
правовстановлюючого документа-
свідоцтва про право власності №904 від
26.10.2010 р. та рішення виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
№1502 від 21.10.2010 р., на підставі якого цей
правовстановлюючий документ виданий,
Одеський апеляційний господарський
суд погоджується з висновком місцевого
господарського суду щодо відмови в
задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, перевіривши у
відповідності до статті 99
Господарського процесуального кодексу
України юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення у
рішенні місцевого господарського суду,
колегія суддів дійшла висновків про те,
що місцевий господарський суд
правильно застосував матеріальний
закон, що регулює спірні
правовідносини, врахував положення
статей 32, 33, 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку із чим дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог, в зв'язку з чим підстави
для скасування чи зміни оспореного
судового акту відсутні.

Витрати по сплаті судового збору у
відповідності до правил статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Одеський апеляційний
господарський суд

П О С
Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ізмаїльської
міської ради Одеської області
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Одеської області
від 28.01.2014р. у справі №5017/762/2012 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та
підписано 12.03.2014р.

Головуючий суддя
С.В.Таран

Суддя
Л.І. Бойко

Суддя
Т.А. Величко