ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.14р. Справа № 904/779/14За позовом
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Алеко", м.Харків

до Товариство з обмеженою
відповідальністю "УПТК-2009",
м.Новомосковськ Дніпропетровська
область

про стягнення 59 434, 62 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

Від позивача: Савенко О.О., дов. від
27.01.14р.;

Від відповідача: представник не
з'явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Алеко" (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду з позовом, у якому, з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог від
07.03.14р., просить стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "УПТК-2009"
(далі - відповідач) суму 52 986,70 грн.
основного боргу, 871,01 грн. 3% річних, 156,67
грн. іфляційних, а всього суму 59 415,81 грн.
заборгованості за порушення виконання
зобов'язань по оплаті вартості
поставленого товару, а також суму 5 401,43
грн. витрат, пов'язаних з наданням
правової допомоги (послуг адвоката).

Представник позивача наполягає на
задоволення зменшених позовних вимог.

Відповідач вдруге у судове засідання
не з'явився, відзив на позов не надав. В
матеріалах справи наявні поштові
конверти з ухвалами суду про виклик у
судове засідання, які були направлені
на вказану у витягу з ЄДРПОУ адресу
відповідача та повернуті до суду у
зв'язку закінченням терміну
зберігання.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2
постанови).

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до ст. 75
ГПК України.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та оцінивши надані докази в їх
сукупності, господарський суд, -

встановив:

На підставі усної домовленості між
позивачем та відповідачем, позивачем
згідно видаткових накладних (а.с.9, 12, 15)
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 97 986,76 грн., проте
відповідач за поставлений товар
розрахувався частково, у зв'язку з чим у
останнього виникла основна
заборгованість перед позивачем в
розмірі 52 986,70 грн., що підтверджується
матеріалами справи.

Відносини, що виникли між сторонами по
справі на підставі зазначеної
домовленості по поставці спірної
продукції, є господарськими
зобов'язаннями, тому, згідно положень
ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

11.06.13р. позивач направив на адресу
відповідача претензію за вих. №104 з
вимогою сплатити заборгованість за
поставлений товар.

Згідно ч.2 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

За правилами названої вище статті ЦК
України, боржник (відповідач у справі)
зобов'язаний оплатити залишкову
вартість отриманого товару у
семиденний строк, однак, хоча названа
вище претензія і отримана відповідачем
04.07.13р. (а.с. 28), проте у граничний строк -
11.07.2013 р. дана вимога по сплаті спірної
заборгованості останнім так і не
виконана.

На час розгляду спору відповідач не
надав господарському суду доказів
добровільної сплати спірної суми
заборгованості.

В силу положень статті 11 і 509 Цивільного
кодексу України, а також ст.ст. 173, 174
Господарського кодексу України, із
зазначених дій сторін у відповідача
виникло зобов'язання по оплаті
позивачу поставленого та прийнятого
товару.

Відповідно до приписів ст. 526
Цивільного кодексу України та тотожних
умов ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 ЦК України).

На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач
нарахував відповідачу інфляційні за
період з 11.07.13р. по 31.12.13р. на суму 156,67
грн., та 3% річних за період з 12.07.13р. по
27.01.14р. на суму 871,01 грн. (а.с.3, 66).

Перевіривши здійснені позивачем
нарахування, суд визнає їх
обґрунтованими, вірно розрахованими, а
отже такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів;
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається крім
випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі та застосування штрафних
санкцій.

Наведене є підставою для задоволення
зменшених позовних вимог.

Між тим, з приводу заявлених позивачем
до стягнення з відповідача витрат,
пов'язаних з отриманням позивачем
правової допомоги (послуг адвоката), у
розмірі 5 401,43 грн., суд зазначає
наступне.

Згідно зі ст.44 Господарського
процесуального кодексу України оплата
послуг адвоката відноситься до складу
судових витрат і згідно зі статтею 48
цього Кодексу вони визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність" (далі Закон).

Як вбачається з матеріалів справи,
22.01.2014 року між позивачем (замовником)
та адвокатським об'єднанням «Рада
адвокатів Дніпропетровської області»
(виконавцем), укладено договір про
надання правової допомоги (послуг
адвоката), за умовами якого замовник
доручає, виконавець за цим договором
бере на себе зобов'язання за завданням
замовника надати останньому правову
допомогу (платні послуги адвоката) з
питань стягнення дебіторської
заборгованості з ТОВ «УПТК-2009».

Пунктом 4.1. Договору сторони обумовили,
що вартість юридичних послуг
визначається в процентному добутку (10%)
розміру заборгованості боржника
(включаючи штрафні санкції, проценти та
інфляційні збитки), що зазначений в
позовній заяві, узгоджений сторонами.

Згідно акту прийому-передачі послуг
від 22.02.14р. за договором №24/12 про
надання правової допомоги (послуг
адвоката) від 22.01.14р. Адвокатським
об'єднанням «Рада адвокатів
Дніпропетровської області» було
надано позивачу юридичні послуги на
загальну суму 5 411,46 грн.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону
адвокатська діяльність здійснюється
на підставі договору про надання
правової допомоги.

Частинами 1, 3, 5 ст.27 Закону встановлено,
що договір про надання правової
допомоги укладається в письмовій
формі.

До договору про надання правової
допомоги застосовуються загальні
вимоги договірного права.

Зміст договору про надання правової
допомоги не може суперечити
Конституції України та законам
України, інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам,
присязі адвоката України та правилам
адвокатської етики.

Відповідно до ст.30 Закону, гонорар є
формою винагороди адвоката за
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
клієнту.

Порядок обчислення гонорару
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру гонорару,
порядок його сплати, умови повернення
тощо визначаються в договорі про
надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Аналогічні положення наведені в ст.28
"Правил адвокатської етики",
затверджених Установчим З'їздом
адвокатів України 17.11.2012р.

З огляду на викладене, господарський
суд вважає, що вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача витрат,
пов'язаних з отриманням позивачем
правової допомоги (послуг адвоката) на
суму 5 411,46 грн., є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України сплата
судового збору покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85,
116-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю "УПТК-2009" (51200,
Дніпропетровська область, м.
Новомосковськ, вул. Толстого, буд.262; ) на користь Товариство з
обмеженою відповідальністю "Алеко" (61145,
м. Харків, вул. Космічна, б.22; ) суму 52 986,70 грн. (п'ятдесят дві
тисячі дев'ятсот вісімдесят шість грн.
70 коп.) основного боргу, 871,01 грн.
(вісімсот сімдесят одна грн. 01 коп.) 3%
річних, 156,67 грн. (сто п'ятдесят шість
грн. 67 коп.) інфляційних, 5 401,43 грн. (п'ять
тисяч чотириста одна грн. 43 коп.) витрат
на правову допомогу, 1 827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
А.В.
Суховаров

Рішення підписано - 18.03.2014р.