Господарський суд
Чернігівської області
РІШЕННЯ

04 березня 2014 року
справа № 927/21/14

Позивач: публічне акціонерне
товариство "УкрСиббанк",

просп. Московський, 60, м. Харків, 61050

поштова адреса: 01000, м. Київ, пр-т 40-річчя
Жовтня, 94

фактична адреса: 01021, м.Київ, вул.
Мечникова, 11

Відповідач: товариство з
обмеженою відповідальністю
"Торгово-виробниче

підприємство "Оптіма",

пр-т Перемоги, 129, м. Чернігів, 14038

вул. Ціолковського, 11а, м. Чернігів, 14001

Предмет спору: про стягнення 180393,46 грн.

Суддя
Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Островерхов К.М.,
довіреність №33-21/41243 від 20.12.2013 року,

представник

Від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача 73801,92 грн. заборгованості
по кредиту, 95425,22 грн. заборгованості по
процентам, 5063,64 грн. пені за
прострочення сплати кредиту, 6102,68 грн.
пені за прострочення сплати процентів,
за неналежне виконання умов договору
овердрафта №30008О11 від 07.03.2008 року та
додаткових угод до нього від 03.04.2008
року, 05.06.2008 року, 07.08.2008 року, 16.12.2008 року.

В судовому засіданні 04.02.2014 року
представником позивача подано
письмову заяву, в якій він просить суд у
зв"язку зі зміною поштової адреси
позивача всю кореспонденцію ПАТ
"УкрСиббанк" надсилати за адресою: 01021,
м. Київ, вул. Мечникова, 11. Подана заява
залучена судом до матеріалів справи.

Позивачем було допущено орфографічну
описку у назві відповідача та вказано
товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
підприємство "Оптима" замість
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
підприємство "Оптіма", а тому
відповідачем по справі слід вважати
товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
підприємство "Оптіма".

В судовому засіданні 13.02.2014 року суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Сторони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, але відповідач повноважного
представника в судові засідання 21.01.2014
року, 28.01.2014 року, 04.02.2014 року, 13.02.2014 року,
25.02.2014р. та 04.03.2014р. не направив.

Відповідно до спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
сформованого 21.01.2014 року за електронним
запитом суду №17990718, місцезнаходження
відповідача, юридичної особи
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
підприємство "Оптіма": пр-т Перемоги, 129,
м. Чернігів, 14038.

Ухвали суду від 09.01.2014р., від 21.01.2014р., від
28.01.2014 року, від 04.02.2014р., від 13.02.2014р., від
25.02.2014р. направлені на адреси
відповідача: пр-т Перемоги, 129, м.
Чернігів, 14038 та вул. Ціолковського, 11а,
м. Чернігів, 14001, повернулись до суду з
поштовами відмітками „організація
вибула" та „за закінченням терміну
зберігання".

Відповідності до ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним особам
за повідомленою ними господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Судом було вжито всі заходи щодо
належного повідомлення сторін про час
та місце судового засідання, але
відповідач витребувані судом
документи не надав, повноважного
представника в судове засідання не
направив. Про причини невиконання
вимог суду не повідомив.

Представником позивача в судовому
засіданні 04 березня 2014 року подано
письмове клопотання про відмову від
фіксації судового засідання
технічними засобами, яке задоволено
судом.

Представник позивача надав письмове
клопотання про залучення до матеріалів
справи додаткових документів. Суд
клопотання задовольнив. Подані
документи залучені до матеріалів
справи.

Інших заяв та клопотань від сторін на
дату слухання страви до суду не
надходило.

В судовому засіданні 04.03.2014р. суд
продовжив розгляд справи по суті .
Позивач свої позовні вимоги підтримав
в повному обсязі.

Рішення приймається за наявними у
справі документами на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
повноважного представника позивача,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управлена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу
України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Так, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до п.1.1. статуту публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк" в
новій редакції, затвердженої
Загальними зборами акціонерів АТ
„УКРСИББАНК" 05.09.2013 року, погодженої
Національним банком України 27.09.2013
року, державну реєстрацію змін до
установчих документів юридичної особи
проведено 04.10.2013 року, номер запису
4005624, рішенням Загальних Зборів
акціонерів від 27.10.2009 року акціонерний
комерційний інноваційний банк
„УкрСиббанк" у зв'язку з приведенням
своєї діяльності у відповідність до
норм Закону України „Про акціонерні
товариства" змінив своє найменування
на публічне акціонерне товариство
„УкрСиббанк", яке витупає
правонаступником по всіх правах та
зобов'язаннях акціонерного
комерційного інноваційного банку
„УкрСиббанк".

07.03.2008 року між акціонерним комерційним
інноваційним банком „УкрСиббанк",
правонаступником якого є позивач,
відповідно до п. 1.1. статуту публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк" в
новій редакції, затвердженої
Загальними зборами акціонерів АТ
„УКРСИББАНК" 05.09.2013 року, погодженої
Національним банком України 27.09.2013
року, державну реєстрацію змін до
установчих документів юридичної особи
проведено 04.10.2013 року, номер запису
4005624, та товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
підприємство "Оптима" (позичальник)
було укладено договір овердрафта №
30008О11.

Відповідно до п. 1.1. договору овердрафта
№ 30008О11 від 07.03.2008 року, банк взя на себе
зобов»язання надати позичальнику
овердрафт за поточним рахунком
останнього за №4800, відкритим в
АКІБ „УкрСиббанк" м. Харків код банку
(МФО) 351005, із сплатою процентів у
розмірі 17% річних, інших платежів,
відповідно до умов цього договору,
починаючи із дня складання та
підписання сторонами Договору по 27.02.2009
року включно.

Пунктом 1.5. договору овердрафта № 30008О11
від 07.03.2008 року передбачено, що ліміт
овердрафта встановлюється на загальну
суму 22 000,00 грн., якщо не встановлено
інший ліміт овердрафта відповідно до
умов, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору овердрафта
№ 30008О11 від 07.03.2008 року, овердрафт
надається позичальнику із терміном
погашення не пізніше 30 календарних
днів із дня його видачі.

Крім того п. 2.7.1. договору овердрафта №
30008О11 від 07.03.2008 року, заборгованість за
овердрафтом повинна бути погашена
позичальником: - на протязі 30
календарних днів із дня отримання
кожного окремого овердрафта, у випадку
якщо день погашення кожного окремого
овердрафта припадає на вихідний,
святковий або неробочий день, днем
погашення вважається робочий день, що
передує вихідному, святковому або
неробочому дню, - у випадку закінчення
строку дії договору, в останній робочий
день, що передує закінченню строку дії
договору, в тому числі якщо день
закінчення строку дії Договору
припадає на вихідний, святковий або
неробочий день.

Згідно п. 7.1. договору овердрафта №
30008О11 від 07.03.2008 року, договір набирає
чинності з 07.03.2008 року по 27.02.2009 року
(включно).

Додатковою угодою № 30008О11-1 від 03.04.2008
року до договору овердрафта № 30008О11
від 07.03.2008 року, змінено п. 1.5. договору,
відповідно до умов якого ліміт
овердрафту встановлюється на загальну
суму 44 000,00 грн., якщо не встановлено
інший ліміт овердрафта відповідно до
умов, визначених цим договором.

Додатковою угодою № 30008О11-2 від 05.06.2008
року до договору овердрафта № 30008О11
від 07.03.2008 року, зі змінами додаткової
угоди № 30008О11-1 від 03.04.2008 року, змінено
п. 1.5. договору, відповідно до умов якого
ліміт овердрафту встановлюється на
загальну суму 70 000,00 грн., якщо не
встановлено інший ліміт овердрафта
відповідно до умов, визначених цим
договором.

Додатковою угодою № 30008О11-3 від 07.08.2008
року до договору овердрафта № 30008О11
від 07.03.2008 року, зі змінами додаткових
угод № 30008О11-1 від 03.04.2008 року, № 30008О11-2
від 05.06.2008 року, змінено п. 1.5. договору,
відповідно до умов якого ліміт
овердрафту встановлюється на загальну
суму 107 000,00 грн., якщо не встановлено
інший ліміт овердрафта відповідно до
умов, визначених цим договором.

Статтею 1069 Цивільного кодексу України
визначено, якщо відповідно до
договору банківського рахунка банк
здійснює платежі з рахунка клієнта,
незважаючи на відсутність на ньому
грошових коштів (кредитування рахунка),
банк вважається таким, що надав
клієнтові кредит на відповідну суму
від дня здійснення цього платежу. Права
та обов'язки сторін, пов'язані з
кредитуванням рахунка, визначаються
положеннями про позику та кредит
(параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Овердрафт по своїй правовій природі є
одним із різновидів кредитування.

Під терміном «овердрафт» , як зазначили
сторони у договорі овердрафту №
30008О11 від 07.03.2008 року, розуміється
короткостроковий кредит, що надається
позичальникові понад залишок його
коштів на поточному рахунку в банку в
межах заздалегідь обумовленої суми (
ліміт овердрафта), шляхом здійснення
платежів з поточного рахунку
позичальника ( дебатування поточного
рахунку позичальника).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення про позику, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) та сплатити відсотки за
користування коштами у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України,
суб»єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов»язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов»язання - відповідно до вимог, що
у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч 2,3 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона має
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов»язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Так відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається із наданих позивачем до
матеріалів справи виписок з поточного
рахунку відповідача (позичальника) за
№4800, відкритого в АКІБ
„УкрСиббанк" м. Харків, код банку (МФО)
351005, за період з 01.07.2008р. по 31.12.2008р. та з
01.01.2009р. по 31.12.2009р., а також випискою з
позичкового рахунку за період з
04.01.2009р. по 06.02.2014р., позивач на
виконання взятих на себе зобов'язань
здійснював кредитування відповідача
у формі овердрафту , а саме станом на
31.12.2008р. сума наданого овердрафту
становила 79032 грн.56 коп. 05.01.2009р.
відповідачем було сплачено в рахунок
погашення боргу 4562 грн.11 коп. та банком
було надано відповідачу 05.01.2009р.
овердрафт в сумі 74470 грн. 45 коп. для
погашення попередньої заборгованості ,
що підтверджується випискою з
поточного рахунку відповідача
(позичальника) за №4800 за період з
01.01.2009р. по 31.12.2009р., відкритого в АКІБ
„УкрСиббанк" м. Харків, код банку (МФО)
351005, а також випискою з позичкового
рахунку за період з 04.01.2009р. по
06.02.2014р., які додані до матеріалів
справи. Станом на 05.01.2009р.
заборгованість по овердрафту
становила 74470 грн. 45 коп.

Пунктом 2.7.2. договору овердрафта №
30008О11 від 07.03.2008 року також визначено, що
овердрафт вважається погашеним: - якщо
сума надходжень на поточний рахунок на
протязі 30 календарних днів, від дня
надання овердрафта, була не менш ніж
дебетовий залишок коштів на кінець
останнього дня, що передує 30-ти денному
періоду; - якщо на кінець останнього
робочого дня, що передує дню закінчення
строку дії договору або при настанні
терміну погашення овердрафта, згідно
вимог пункту 2.10.1.договору, відсутній
дебетовий залишок по поточному рахунку
позичальника та відсутня
заборгованість по овердрафту на інших
рахунках позичальника, на яких, за
умовами цього договору, може
враховуватись заборгованість за
овердрафтом.

З урахуванням п.2.7.1 та п.1.1 договору,
кредитні кошти в сумі 74470 грн.45 коп,
отримані 05.01.2009р., повинні були бути
погашені протягом 30 календарних днів,
тобто по 04 лютого 2009р. , але не пізніше
27.02.2009р.

В порушення умов договору овердрафта
№ 30008О11 від 07.03.2008 року та додаткових
угод до нього, а також вимог чинного
законодавства, позичальник взяті на
себе зобов'язання виконав частково,
сплативши 668 грн. 53 коп. - 30.01.2009р.
Заборгованість по кредиту становить
73801 грн. 92 коп.

Пунктом 2.6.3. договору овердрафта №
30008О11 від 07.03.2008 року передбачено, що за
час фактичного користування
овердрафтом позичальник сплачує банку
проценти з розрахунку 17% річних.

Додатковою угодою № 30008О11-2 від 05.06.2008
року до договору овердрафта № 30008О11
від 07.03.2008 року, зі змінами додаткової
угоди № 30008О11-1 від 03.04.2008 року, змінено
п. 2.6. договору овердрафта № 30008О11 від
07.03.2008 року, відповідно до умов якого за
час фактичного користування
овердрафтом позичальник сплачує банку
проценти з розрахунку 27,0% річних.

Додатковою угодою № 30008О11-4 від 16.12.2008
року до договору овердрафта № 30008О11
від 07.03.2008 року, зі змінами додаткових
угод № 30008О11-1 від 03.04.2008 року, № 30008О11-2
від 05.06.2008 року, № 30008О11-3 від 07.08.2008 року,
змінено п. 2.6.3. договору овердрафта №
30008О11 від 07.03.2008 року, відповідно до умов
якого за час фактичного користування
овердрафтом позичальник сплачує банку
проценти з розрахунку 30% річних.

Пунктами 2.8.1.-2.8.3. договору овердрафта №
30008О11 від 07.03.2008 року передбачено, що
проценти на відповідну суму овердрафта
нараховуються та сплачуються за час
фактичного користування грошовими
коштами банку відповідно до умов,
визначених Договором.

Нарахування відсотків, згідно п. 2.8.2.
договору овердрафта № 30008О11 від 07.03.2008
року, здійснюється із моменту
проведення платежів з поточного
рахунку позичальника за рахунок
грошових коштів банку, тобто із дня та
години фактичного надання грошових
коштів позичальнику до дня та години
повернення позичальником їх у
власність банку, якщо інше не визначено
умовами цього Договору.

Розрахунок процентів здійснюється
погодинно кожного дня, із
періодичністю в одну годину (із 1 по 24
годину включно), а кількість днів при
нарахуванні відсотків визначається: в
національній валюті за методом
„факт/факт", що передбачає
використання фактичної кількості днів
у місяці та році, з урахуванням
визначення фактичної кількості годин
використання овердрафта у дні та
кількості годин у році.

Відповідно до п. 2.8.6. договору
овердрафта № 30008О11 від 07.03.2008 року,
проценти сплачуються позичальником на
протязі 30 календарних днів із дня їх
нарахування, а при закінченні строку
дії договору в день їх нарахування.

Позивачем у розрахунку процентів за
користування овердрафтом за період з
01.12.2008р. по 30.11.2013 року зазначено, що
відповідач зобов»язаний був сплатити
за вказаний період проценти в сумі 114522
грн. 41 коп.

Суд проаналізувавши наданий позивачем
розрахунок процентів за період
користування овердрафтом з 01.12.2008р. по
30.11.2013 року , доходить висновку , що за
вказаний період відповідач
зобов»язаний був сплатити проценти в
сумі 110723 грн. 89 коп., оскільки
позивачем в порушення умов договору
при розрахунку процентів за
користування кредитом здійснено
подвійне нарахування процентів за
05.01.2009р. на одну і ту ж суму ( позивачем
нараховані проценти за 5 днів з 01.01.09р.
по 05.01.09р. на суму 79032 грн.56 коп., а потім
окремо за один день - 05.01.2009р. на суму 74470
грн.45 коп). Також позивачем за період з
01.11.2010р. по 31.12.2010р. проценти нараховані
на суму боргу 148272 грн.37 коп., в той час
як сума заборгованості по кредиту в
період з 01.11.2010р. по 31.12.2010р. становила
73801 грн.92 коп. В порушення ст.ст.32,33,34
Господарського процесуального кодексу
України позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів, які
підтверджують, що в період з 01.11.2010р. по
31.12.2010р. заборгованість по овердрафту
становила 148272 грн.37 коп.

Як вбачається із наданих позивачем
виписок із поточного рахунку позивача
та позичкового рахунку , відповідачем
в період з 05.01.2009р. по 30.11.2013р. було
сплачено 19097 грн. 19 коп. процентів.
Заборгованість по процентах за
період користування овердрафтом з
01.12.2008р. по 30.11.2013р. становить 91 626 грн.70
коп.

Позивач також просить стягнути з
відповідача, відповідно до п. 6.2.
договору, пеню в сумі 5063,64 грн. пені за
прострочення сплати кредиту за період
з 03.06.2013 року по 03.12.2013 року, 6102,68 грн.
пені за прострочення сплати процентів
за період з 03.06.2013 року по 03.12.2013 року.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно п. 6.2. договору овердрафта №
30008О11 від 07.03.2008 року, у випадку
порушення позичальником термінів
погашення овердрафта, позичальник
сплачує банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
прострочення, від простроченої суми за
кожен день прострочення платежу.

Оскільки п.6.2 договору визначено
порядок нарахування пені, а не період
нарахування пені за прострочку
повернення кредитних коштів, і
остаточний строк повернення
овердрафту сторонами визначено
27.02.2009р., відповідно право нарахування
пені виникло з 28.02.2009р. і припинилось
28.08.2009р., згідно ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України.

Аналогічна позиція викладена в
постановах Верховного суду України
від 28.01.2014р. у справі № 5002-11/4112-2012, від
11.12.2012р. у справі 3-61гс12.

За таких обставин, позивачем
безпідставно нарахована пеня в сумі 5063
грн.64 коп. за прострочку повернення
кредиту за період з 03.06.2013р. по 03.12.2013р.,
оскільки нарахування пені припинилось
28.08.2009р. А тому позовні вимоги позивача
щодо стягнення пені в сумі 5063 грн.64 коп.
за прострочку повернення кредиту за
період з 03.06.2013р. по 03.12.2013р. є
безпідставні і задоволенню не
підлягають.

Вимоги позивача щодо стягнення 6102,68
грн. пені за прострочення сплати
процентів за період з 03.06.2013 року по
03.12.2013 року також задоволенню не
підлягають з наступних підстав:

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Пеня є різновидом неустойки,
відповідно до ст. 549 Цивільного
кодексу України.

Статтею 547 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі. Правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Згідно ст. 1 Закону України « Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань» , платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Також частинами 4 та 6 ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення зобов'язання застосовуються
у розмірі передбаченому сторонами у
договорі.

Пунктом 6.2. договору овердрафта № 30008О11
від 07.03.2008 року, сторони визначили
відповідальність у вигляді сплати
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період
прострочення, від простроченої суми за
кожен день прострочення платежу, у
випадку порушення позичальником
термінів погашення овердрафта,
поняття якого визначено сторонами в
договорі.

Проценти не відносяться до
овердрафту ( суми короткострокового
кредиту, наданого позичальнику), а є
платою за користування овердрафтом (
кредитом).

За таких обставин, суд доходить
висновку , що умовами договору
овердрафта № 30008О11 від 07.03.2008 року не
передбачена відповідальність
позичальника у вигляді сплати пені в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період прострочення, від
простроченої суми за кожен день
прострочення платежу, в разі
прострочки сплати процентів за
користування овердрафтом.

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст. 526 Цивільного кодексу України та ст.
193 Господарського кодексу України
взяті на себе зобов'язання не виконав,
овердрафт в установлений строк в
повній сумі не повернув, проценти за
його користування не сплатив і позовні
вимоги не оспорив, господарський суд
доходить висновку, що позовні вимоги
позивача є обґрунтованими і підлягають
задоволенню в частині стягнення 73801грн.
92 коп. заборгованості по кредиту, 91626
грн.70 коп. заборгованості по процентам.
В решті позову відмовлено.

Оскільки спір виник у зв'язку з
неправомірними діями відповідача, то
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та ст. 4
Закону України „Про судовий збір" від
08.07.2011 року № 3674-VI, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір в
розмірі 3308 грн. 57 коп.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 205, 525, 526, 546, 547, 549,
1046, 1048, 1049, 1050,1069 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 173, 174, 175, 193, 230, 231, 232,233
Господарського кодексу України, ст. 1
Закону України « Про відповідальність
за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань» , ст.ст. 22,32,33,34, 49,
75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, ст.4 Закону України
„Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробниче
підприємство "Оптима", пр-т Перемоги, 129,
м. Чернігів, 14038 (п/р 4800 в АТ
„УкрСиббанк", МФО 351005, )
на користь публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк", просп.
Московський, 60, м. Харків, 61050; поштова
адреса: 01000, м. Київ, пр-т 40-річчя Жовтня,
94 (рахунок 0113 в АТ „УкрСиббанк", м.
Харків, МФО 351005, код 09807750) 73801,92 грн.
заборгованості по кредиту, 91626 грн. 70
коп. заборгованості по процентам та 3308
грн. 57 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 05.03.2014 року.

Суддя Л.М.
Лавриненко