м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/838/14 18.03.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 52 327,51 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дідовець Р.С. -
представник за довіреністю № 1434/13 від
30.09.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
52 327,51 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 18.05.2013 року між ним
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
укладено кредитний договір №011/6597/140599.

В порушення умов договору та норм
чинного законодавства, відповідач не
виконує свої зобов'язання по договору,
у зв'язку з чим у останнього станом на
08.01.2014 року утворилась заборгованість
на суму 52 327,51 грн., з якої: 50 000,00 грн.
заборгованість за дозволеним
овердрафтом та 2 327,51 грн. -
заборгованість за недозволеним
овердрафтом.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 24.01.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
11.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.02.2014 року розгляд справи
відкладено до 03.03.2014 року.

В судове засідання 03.03.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали від 24.01.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 03.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 18.03.2014 року.

В судове засідання 18.03.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали від 24.01.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України
ухвали суду було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві, а саме:
АДРЕСА_1, яка згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
28.02.2014 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у
разі відсутності сторін за адресою
місцезнаходження, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
ухвала про порушення провадження у
справі вважається врученою їм належним
чином.

Представник позивача надав суду докази
направлення відповідачеві вимоги про
дострокове погашення заборгованості
та позовні вимоги підтримав, просив суд
задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

18.05.2013 року між публічним акціонерним
товариством "Райффайзен Банк Аваль"
(кредитор) та фізичної
особою-підприємцем ОСОБА_2
(позичальник) укладено кредитний
договір №011/6597/140599.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору,
відповідно до умов договору кредитор
надає позичальнику можливість
використання кредитної лінії з
поточного рахунку, операції за якими
можуть здійснюватися з використанням
спеціальних платіжних засобів, НОМЕР_3,
МФО 322904 шляхом здійснення платежів в
межах поточного ліміту з рахунку у разі
відсутності (недостатності) на рахунку
грошових коштів. На дату укладення
договору поточний ліміт кредиту
складає 50 000,00 грн. В подальшому
поточний ліміт встановлюється та
визначається відповідно до статті 3
договору.

Строк дії кредиту з дня підписання
договору страхування (18.05.2013 року) по
18.05.2015 року включно (п. 1.2 кредитного
договору).

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору,
протягом всього строку фактичного
користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплачувати щомісяця
кредитору проценти, розмір яких
розраховується на основі фіксованої
процентної ставки в розмірі 30% річних.

Для операцій зі здійснення
позичальником операцій по рахунку щодо
оплати товарів/робіт/послуг з
використанням платіжної картки за
рахунок кредиту процентна ставка в
період з дати здійснення такої
операції по 10-те число місяця,
наступного за датою розрахунку
процентних платежів для такої операції
(далі - «пільговий період»),
розраховується на основі процентної
ставки в розмірі 0 % річних (п. 2.2
кредитного договору).

Відповідно до 2.3 кредитного договору,
нарахування процентів здійснюється на
щоденний залишок заборгованості по
кредиту, зменшений на суму операцій,
для яких діє пільговий період, за
фактичний строк користування кредитом.
Таке нарахування здійснюється
щомісяця в будь-який день в період, що
починається за 4 (чотири) робочі дні до
кінця календарного місяця та
закінчується в останній день місяця,
але не раніше 25 (двадцять п'ятого) числа
кожного місяця (дата розрахунку
процентних платежів) виходячи із
фактичною кількості днів у місяці та
році. При розрахунку процентів
враховується перший день фактичного
виконання позичальником кредитних
коштів, останній день строку
користування кредитом не враховується.
Нарахування процентів здійснюється за
період з дати фактичного використання
кредитних коштів по дату розрахунку
процентних платежів включно, а в
наступні періоди - з дати, наступного за
попередньою датою розрахунку
процентних платежів, по дату
розрахунку процентних платежів в
поточному періоді включно. При
простроченні погашення кредиту
проценти нараховуються за весь строк
фактичного користування кредитом на
суму фактичної заборгованості, в тому
числі, протягом строку такого
прострочення, та підлягають сплаті
відповідно до умов договору.

Згідно з п.2.4 кредитного договору,
погашення процентів за кредитом
здійснюється шляхом договірного
списання коштів в необхідній сумі з
рахунку в дату розрахунку процентних
платежів, в тому числі за рахунок
збільшення заборгованості за кредитом
понад суму поточного ліміту. Таке
збільшення не супроводжується видачею
кредитних коштів на рахунок
позичальника. Позичальник погашає таку
збільшену заборгованість за кредитом
відповідно до п.5.2 договору.

Пунктом 5.2 кредитного договору
передбачено, що позичальник
зобов'язаний до 10 (десятого) числа
включно кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за першою (з дати
укладання договору) датою розрахунку
процентних платежів, забезпечити на
рахунку наявність коштів для сплати
щомісячного обов'язкового платежу в
сумі не менше 15 (п'ятнадцяти) відсотків
від залишку заборгованості за кредитом
на дату розрахунку процентних
платежів, але не менше фіксованої суми,
встановленої відповідними тарифами
кредитора. При цьому, залишок
заборгованості за кредитом, що
береться до розрахунку щомісячного
обов'язкового платежу, включає
використану суму кредиту, суму
нарахованих процентів, комісій та
штрафів за всіма видами
заборгованості, зменшену на суму не
внесеного позичальником щомісячного
обов'язкового внеску попередніх
періодів.

В разі недостатності на рахунку коштів,
належних до сплати позичальником
кредитору за договором в термін
виконання зобов'язань, позичальник
вважається таким, що прострочив
виконання своїх зобов'язань за
договором.

Відповідно до п.5.1 кредитного договору,
позичальник зобов'язаний протягом дії
договору здійснювати погашення
заборгованості в порядку визначеному
договором, шляхом зарахування на
рахунок щомісячного обов'язкового
платежу, розрахованого відповідно до
умов пункту 5.2 договору, та здійснити
повне (остаточне) погашення
заборгованості не пізніше дати
закінчення кредитування.

Підписанням договору позичальник
доручає кредитору здійснювати
погашення кредиту, недозволеного
овердрафту, процентів за користування
ними, штрафів, погашення іншої
заборгованості позичальника перед
кредитором за договором, а також
здійснювати дострокове погашення
заборгованості за кредитом, в т.ч. в
розмірі сум страхового відшкодування,
отриманих позичальником за договорами
страхування, укладеними відповідно до
статті 4 договору шляхом здійснення
договірного списання коштів
позичальника в будь-якій валюті, що
знаходиться на будь-якому із його
рахунків в АТ "Райффайзен Банк Аваль",
реквізити яких визначаються
кредитором самостійно, в тому числі,
але не обмежуючись зазначеним: рахунку,
визначеного в пункті 1.1 цього договору
(у тому числі за рахунок кредиту) на
користь кредитора.( п. 5.5 кредитного
договору).

Згідно з п.5.9 кредитного договору,
вимоги кредитора щодо погашення
заборгованості позичальника за
договором підлягають задоволенню у
такій черговості: погашення комісії та
інших платежів згідно тарифів,
погашення процентів за недозволеним
овердрафтом, погашення процентів за
кредитом, погашення недозволеного
овердрафту, погашення кредиту.
Позичальник надає кредитору право
самостійно приймати рішення щодо
встановлення іншої черговості
погашення заборгованості (кредиту,
процентів, за користування кредитом,
штрафів, неустойки та пені) за
договором.

Сторони погодили, що за кожен випадок
прострочення виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором,
позичальник сплачує кредитору штраф у
розмірі 100 (сто) гривень (п. 11.2.1
кредитного договору).

Відповідно до п.8.1 кредитного договору,
у разі настання обставини невиконання
або неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань
(обов'язків) за договором, обставин,
передбачених пунктом 8.2 договору, а
також інших обставин, які свідчать про
те, що зобов'язання позичальника за
договором не будуть виконані, кредитор
має безумовне право без необхідності
укладення будь-яких додаткових угод
(договорів про зміни) скасувати
максимальний ліміт/поточний ліміт та
вимагати дострокового загашення
заборгованості.

Згідно з п.8.3 кредитного договору, якщо
кредитор вирішив скористатися правами,
визначеними у пункті 8.1 договору він
повідомляє про позичальника шляхом
відправлення письмового повідомлення
(в тому числі направлення щомісячної
виписки з таким повідомлення) або
вручає зазначене повідомлення
позичальнику під розписку. У цьому разі
зобов'язання кредитора є припиненим,
максимальний ліміт/поточний ліміт є
скасованим з дати направлення
кредитором відповідного повідомлення
або з іншої дати, визначеної кредитором
самостійно. Дата закінчення
кредитування є такою, що настала, в дату
скасування максимального
ліміту/поточного ліміту.

Вимогою вих. №114-0-4-00/2/341 від 20.11.2013 року
позивач звернувся до відповідача та
вимагав протягом не більше ніж 30
календарних з дати цієї вимоги
здійснити дострокове погашення
кредиту у повному обсязі разом зі
сплатою процентів та пені відповідно
до умов кредитного договору у розмірі 49
581,36 грн.

З наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що дана вимога була
повернута позивачу поштою у зв'язку з
закінчення встановленого строку
зберігання.

Відповідно до розрахунку
заборгованості по картковому кредиту
ОСОБА_2 заборгованість відповідача
станом на 08.01.2014 року становить 52 327,51
грн. з якої: 50 000,00 грн. заборгованість
за дозволеним овердрафтом та 2 327,51 грн.
- заборгованість за недозволеним
овердрафтом.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, станом на
08.01.2014 року факт наявності
заборгованості за кредитним договором
№011/6597/140599 від 18.05.2013 в розмірі 52 327,51
грн. з якої: 50 000,00 грн. заборгованість
за дозволеним овердрафтом та 2 327,51 грн.
- заборгованість за недозволеним
овердрафтом належним чином доведений,
документально підтверджений та
позичальником не спростований.

У зв'язку з чим, позовні вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 52 327,51 грн. з
якої: 50 000,00 грн. заборгованість за
дозволеним овердрафтом та 2 327,51 грн. -
заборгованість за недозволеним
овердрафтом є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.32, ч.1 ст. 33, ч.2 ст. 35, ст. 44, ч. 5 ст. 49
ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код:
НОМЕР_2) на користь публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" (01011, м. Київ, вулиця Лєскова,
будинок 9; ідентифікаційний код: 14305909)
заборгованість в розмірі 52 327
(п'ятдесят дві тисячі триста двадцять
сім) грн. 51 коп. та витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 20.03.2014 року.

Суддя
С.М.Мудрий