ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

03.03.2014 Справа №
901/315/14

За позовом Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго»

до відповідача Виконавчого комітету
Щолкінської міської ради

про стягнення 436132,77 грн.

Суддя Колосова Г.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Щеглов Д.А., довіреність
№ 20-3/7389 від 30.12.2013, посвідчення №478 від
22.11.2012;

Від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Орендне підприємство
«Кримтеплокомуненерго» звернулося до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовом до
Виконавчого комітету Щолкінської
міської ради, в якому просить суд
стягнути з відповідача всього 436132,77
грн., у тому числі 398322,09 грн.
заборгованості за теплову енергію,
17944,78 грн. 3% річних, 19865,90 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
відповідачем грошових зобов'язань за
Договором №2107 від 01.11.2011, внаслідок
чого за відповідачем утворилась
заборгованість, що і стало приводом для
звернення позивача до суду із позовом
про стягнення вказаної заборгованості
у примусовому порядку.

18.02.2014 у судовому засіданні позивач
надав заяву про зменшення позовних
вимог, у зв'язку з частковою сплатою
заборгованості у сумі 15000,00 грн. та
просить стягнути усього 421132,77 грн., у
тому числі 383322,09 грн. заборгованості за
теплову енергію, 17944,78 грн. 3% річних,
19865,90 грн. пені.

03.03.2014 до канцелярії суду від
Виконавчого комітету Щолкінської
міської ради надійшов лист (№78/02-4 від
26.02.2014), в якому відповідач повідомляє,
що 17.02.2013 ним була частково погашена
заборгованість перед позивачем за
спожиту теплову енергію на суму 5870,85
грн.

Також до вищевказаного листа були
додані копія платіжного доручення №38
від 11.02.2014 про сплату спожитої теплової
енергії на суму 5870,85 грн., докази
направлення заперечень на адресу
позивача та акт звірки розрахунків.

03.03.2014 у судовому засіданні позивач
надав заяву про зменшення позовних
вимог, у зв'язку з частковою сплатою
заборгованості та перерахуванням пені
у сумі 31865,28 грн. та просить стягнути
усього 389267,49 грн., у тому числі 355005,65 грн.
заборгованості за теплову енергію,
17944,78 грн. 3% річних, 16317,06 грн. пені.

Усі зазначені документи були залучені
до матеріалів справи.

Частиною 4 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав згідно заяв про зменшення
позовних вимог.

Заяви про зменшення позовних вимог суд
прийняв до розгляду та продовжив
розгляд справи з їх урахуванням.

Суд розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні оглянуті
оригінали документів, копії яких
додані до позовної заяви.

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив.

Суд вважає, що матеріали справи в
достатній мірі характеризують
правовідносини, що склалися між
сторонами, та вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розгляд справи відкладався в порядку
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України, в
межах строку встановленого статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2011 між Орендним підприємством
«Кримтеплокомуненерго» (Продавець) та
Виконавчим комітетом Щолкінської
міської ради (Покупець) було укладено
Договір №2107 купівлі-продажу теплової
енергії (а.с. 7-12).

Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського Кодексу України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною 2 статті 275
Господарського Кодексу України
відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Відповідно до пункту 1.1. Договору
Продавець приймає на себе зобов'язання
продати Покупцю теплову енергію у
вигляді гарячої води для опалення,
вентиляції залежно від температури
зовнішнього повітря, технології та
підігріву води на потреби гарячого
водопостачання в кількості,
передбаченій цим договором, а Покупець
зобов'язується прийняти від Продавця
теплову енергію та оплатити її за
встановленими тарифами у передбачені
договором терміни.

Так, позивачем у період з 01.01.2012 по 31.12.2013
надавалися відповідачу послуги з
опалення у відповідності до умов
договору на суму 398322,09 грн.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що
теплова енергія оплачується у грошовій
або іншій, не забороненій чинним
законодавством формі, щомісячно не
пізніше 25 числа наступного за
розрахунковим місяцем.

Згідно з пунктом 6.7 Договору, підставою
для оплати покупцем теплової енергії є
рахунки Продавця.

Даний Договір укладено строком на 5
років і діє з 01.11.2011 по 31.10.2016, а щодо
грошових зобов'язань Покупця перед
Продавцем - до їх повного виконання
(пункт 10.1. Договору).

Договір підписано обома сторонами та
завірено відповідними печатками
підприємств.

Сторонами не представлено доказів
розірвання договору, визнання його
недійсним тощо.

Згідно із довідкою наданою позивачем
про нарахування та взаєморозрахунки за
теплову енергію, заборгованість за
теплову енергію, спожиту Виконавчим
комітетом Щолкінської міської ради за
період з січня 2012 року по грудень 2013
року становить 398322,09 грн. (а.с. 15).

Відповідно до контррозрахунку
відповідача від 12.02.2014, заборгованість
Виконавчого комітету Щолкінської
міської ради перед Орендним
підприємством «Кримтеплокомуненерго»
за період з січня 2012 року по січень 2014
року становить 382769,06 грн. (а.с. 35).

Позивач з урахуванням зменшення
позовних вимог просить стягнути з
відповідача 355005,65 грн. заборгованості.

Як вбачається із заперечень
відповідача на позовну заяву позивачем
помилково зазначена сума за надану
теплову енергію у грудні 2013 року у
розмірі 83450,16 грн.

За рахунком №1232107 від 17.12.2013 та актом
прийому-передачі теплової енергії від
31.12.2013 у грудні 2013 Орендне підприємство
«Кримтеплокомуненерго» надало теплову
енергію на суму 82897,13 грн. (а.с. 36).

Акт прийому-передачі теплової енергії
підписаний обома сторонами та
завірений відповідними печатками
підприємств.

У поясненнях на відзив позивач
зазначив, що підприємством було
нараховано суму у розмірі 83450,16 грн.
згідно із показниками приладів обліку
та виставлено рахунок, який у порядку
пунктів 6.1., 6.7. укладеного договору
підлягає оплаті.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 18.02.2014
суд витребував у позивача акти
прийому-передачі теплової енергії.

Позивачем витребувані судом документи
надані не були.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків,
зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. При цьому,
майново-господарськими, згідно з
частиною 1 статті 175 Господарського
кодексу України, визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічне
положення стосовно господарських
зобов'язань міститься в частині 1
статті 193 Господарського кодексу
України, якою визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(стаття 530 Цивільного кодексу України).

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Згідно статті 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами Договору.

Відповідно до статті 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.

Відповідно до пункту 5 статті 81
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд залишає
позов без розгляду, зокрема, якщо
позивач без поважних причин не подав
витребувані господарським судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору, або представник позивача не
з'явився на виклик у засідання
господарського суду і його нез'явлення
перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, оскільки позивач не надав
доказів отримання відповідачем
теплової енергії на суму 553,03 грн., суд в
частині стягнення 553,03 грн.
заборгованості позов залишає без
розгляду.

Матеріалами справи підтверджується
факт неналежного виконання
відповідачем грошових зобов'язань за
Договором у розмірі 354452,62 грн., яка
повинна бути стягнута з відповідача.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 3% річних у
розмірі 17944,78 грн. за період з 26.02.2012
по 15.01.2014.

Перевіривши розрахунок суд вважає його
обгрунтованим.

Згідно з частиною 4 статті 231
Господарського кодексу України, у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата
суми боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само трьох процентів
річних з простроченої суми,
здійснюється незалежно від тієї
обставини, чи був передбачений
договором відповідний захід
відповідальності.

Зважаючи на те, що факт прострочки
не виконання грошового зобов'язання
за Договором №2107 від 01.11.2011
купівлі-продажу теплової енергії
підтверджується матеріалами справи,
вимога позивача щодо стягнення з
відповідача 3% річних є такою, що
заснована на законі.

За таких обставин, вимога позивача щодо
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 17944,78 грн. від
простроченої суми підлягає
задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню у розмірі 16317,06 грн. за
період з 26.01.2013 по 15.01.2014, яка нарахована
на заборгованість за період з грудня 2012
року по листопад 2013 року.

Відповідно до пункту 7.2.1. Договору
Покупець несе відповідальність за
несвоєчасний розрахунок за поставлену
Покупцю теплову енергію, у вигляді пені
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від простроченої суми за кожен день
прострочення платежу.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язань
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Поняття пені передбачено у статті 549
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідачем було заявлене клопотання
про пропуск строку позовної давності
щодо вимог про стягнення пені.

Судом було досліджено, що позовну заяву
було надано до суду 21.01.2014 нарочно, про
що свідчить відмітка канцелярії суду.

Відповідно до статті 258 Цивільного
кодексу України позовна давність в
один рік застосовується, зокрема, до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Сума пені, за несвоєчасне виконання
відповідачем грошових обовязків,
нарахована у період з 26.02.2012.

З урахуванням викладеного клопотання
відповідача про пропуск строку
позовної давності про стягнення пені
задоволенню не підлягає.

Перевіривши наданий до суду розрахунок
суд дійшов висновку, що вимоги позивача
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 16317,06 грн. за період з 26.01.2013 по
15.01.2014 обгрунтовані та підлягають
задоволенню.

Доказів, що підтверджують зворотне, ніж
встановлено судом, сторонами не надано,
в той час, відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень способом, встановленим
для доведення такого роду фактів.

Судовий збір покладається на сторін
пропорційно задоволеним позовним
вимогам з урахуванням оплати
відповідачем заборгованості після
подачі позову згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення,
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення оформлено відповідно до статті
84 Господарського процесуального
кодексу України та підписано 07.03.2014.

З урахуванням викладеного, керуючись
статями 33, 34, 49, пунктом 5 статті 81,
статтями 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Виконавчого комітету
Щолкінської міської ради на користь
Орендного підприємства
«Кримтеплокомуненерго»
заборгованість у розмірі 354452,62 грн., 3%
річних у розмірі 17944,78 грн., пеню у
розмірі 16317,06 та судовий збір у розмірі
8640,62 грн.

3. В частині стягнення 553,03 грн.
заборгованості позов залишити без
розгляду.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя Г.Г.
Колосова