ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 р.
Справа № 914/266/14

Господарський суд Львівської
області у складі судді Чорній Л.З.
розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного
акціонерного товариства „Природні
ресурси", м. Київ

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Дрогобицький
завод автомобільних кранів», м.
Дрогобич Львівської області

про стягнення (повернення)
грошових коштів в сумі 882 000,00 грн.

Представники:

Від позивача: Головань М.С. -
представник

Від відповідача: не з'явився

Судом роз'яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК
України, а саме, процесуальні права та
обов'язки, зокрема, право заявляти
відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Приватним
акціонерним товариством „Природні
ресурси", м. Київ до Публічного
акціонерного товариства «Дрогобицький
завод автомобільних кранів», м.
Дрогобич Львівської області про
стягнення (повернення) грошових коштів
в сумі 882 000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.01.2014 року порушено
провадження у справі та справу
призначено до розгляду в засіданні на
26.02.2014 року. Ухвалою суду від 26.02.14 р. у
зв'язку з неявкою відповідача розгляд
справи відкладено на 11.03.14 р.

11.03.14 р. представник позивача в
судове засідання з'явився, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просить суд стягнути з відповідача
неповернуті грошові кошти в сумі 882 000,00
грн.

Представник відповідача повторно в
судове засідання не з'явився, письмових
пояснень по суті позову суду не надав,
причин неявки суду не повідомив.
Відповідач належним чином був
повідомлений про час та місце слухання
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази, які мають
значення для справи, суд встановив
наступне.

11.02.2013 року між Публічним
акціонерним товариством «Дрогобицький
завод автомобільних кранів», м.
Дрогобич (продавець) та Приватним
акціонерним товариством „Природні
ресурси", м. Київ (покупець) укладено
договір №УМ-003/01-13 купівлі-продажу.

Відповідно до п.1.1 договору
продавець зобов'язався передати у
власність покупця товар, а покупець
взяв на себе зобов'язання прийняти
товар і оплатити його на умовах даного
договору. Найменування товару:
автомобільний кран КТА-32 в/п 32т на базі
автомобіля МАЗ-6303А3 в кількості 1 шт.
(п.1.2 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
продавець передає товар в строк 45
робочих днів з моменту виконання
покупцем умов п.4.1.1 договору, а саме
здійснення попередньої оплати в
розмірі 60 % від вартості товару, але не
пізніше ніж через 3 (три) робочих дні з
моменту виконання п. 4.1.2 договору.

Свої зобов'язання щодо здійснення
попередньої оплати за товар позивачем
було виконано в повному обсязі, а саме
платіж у розмірі 882 000,00 грн. (ціна
товару 1 470 000,00 грн.-п.3.1 договору)
здійснено покупцем 25.04.13 р. Вказане
підтверджується платіжним дорученням
№5831 від 25.04.143 р. копію якого позивачем
долучено до матеріалів справи.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено: суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Таким чином, позивачем належним
чином виконано умови договору щодо
попередньої оплати за товар. Що
стосується відповідача, то ним
порушено умови договору щодо поставки
товару у строки, встановлені п.5.1
договору. Товар, щодо якого порушені
строки поставки, повинен був бути
переданий покупцеві 26.07.2013 р. Станом на
10.12.13 р. ,зазначає позивач, прострочення
поставки товару складало 136
календарних днів, рахуючи з 26.07.13 р.

Відповідно до п. 7.4 договору у разі
прострочення поставки товару більше,
ніж на 30 (тридцять) календарних днів
проти строків, установлених п.5.1,
покупець має право розірвати договір в
односторонньому порядку шляхом
направлення письмового повідомлення в
адресу продавця , а продавець
зобов'язаний повернути сплачену суму
покупцю.

Враховуючи наведене, у зв'язку з
невиконанням відповідачем умов
договору щодо поставки товару, 10 грудня
2013 р. позивачем направлено відповідачу
повідомлення вих.№652/12-13 про розірвання
договору №УМ-003/01-13 купівлі продажу
відповідно до якого повідомив про
розірвання договору між сторонами та
просив не пізніше трьох робочих днів з
дня отримання цього повідомлення
повернути суму попередньої оплати, а
саме 882 000,00 грн. на розрахунковий
рахунок позивача. Однак вказане
повідомлення залишено відповідачем
без відповіді та без задоволення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, будь-яких пояснень по суті
позову суду не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є договори
та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи
правовідносини між сторонами виникли
на підставі договору купівлі-продажу
умовами якого передбачено попередню
оплату за товар.

Матеріалами справи доведено, що
позивачем свій обов'язок щодо
попередньої оплати товару виконано
належним чином, проте відповідачем
товар не передано, перераховані кошти
не повернуто.

Положенням ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до п.2 ст. 693 ЦК України
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Станом на 13.01.14 р. покупець (позивач)
не отримав на свій рахунок суму
попередньої оплати за договором. Таким
чином, ПАТ «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» не повернуло ПАТ
«Природні ресурси» суму попередньої
оплати за товар, що складає 882 000, 00 грн.,
яку товариство отримало на підставі
договору №УМ-003/01-13 купівлі-продажу від
11.02.13 р. та не повернуло на підставі
вимоги, яка була висунута в
повідомленні про розірвання договору
за вих. №652/12-13 від 10.12.13 р.

Відповідно ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

У відповідності до ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги повністю
підтверджені матеріалами справи, не
спростовані відповідачем в
установленому законом порядку і
такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати слід покласти на відповідача.

Одночасно суд розглянув заяву
позивача про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на грошові
кошти відповідача в межах суми позову
та дійшов висновку відмовити у її
задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити, передбачених статтею 67
цього Кодексу, заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

З метою одинакового і правильного
застосування законодавства щодо
забезпечення позову Пленум Вищого
господарського суду України надав
господарським судам відповідні
роз'яснення, які містяться у постанові
від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову».

Зокрема, як вбачається із абзацу 1
пункту 1 постанови Пленуму ВГСУ від
26.12.2011 № 16 відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заходи до
забезпечення позову застосовуються
господарським судом за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з ініціативи
господарського суду, як гарантія
реального виконання рішення суду.

В розумінні абзацу 2 пункту 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №16
достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду. Саме лише посилання в
заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення не є достатньою
підставою для задоволення відповідної
заяви.

Враховуючи вищенаведене, та те, що
позовні вимоги позивача задоволено в
повному обсязі, суд не вбачає підстав
для вжиття заходів до забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
грошові кошти відповідача.

Керуючись ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст.526, 610, 612, 693 ЦК
України, ст. ст. 22, 32, 33, 43, 38, 49, 66, 82, 84, 85
ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Дрогобицький
завод автомобільних кранів» (82100,
Львівська область, м. Дрогобич, вул..
Гайдамацька,22; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Природні ресурси» (01021, м.
київ, Кловський узвіз, буд. 7 «А») суму
попередньої оплати в розмірі 882 000,00
грн. та 17 640,00 грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст.. 116 ГПК
України.

3. В задоволенні заяви про вжиття
заходів до забезпечення позову -
відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 12.03.2014р.

Суддя
Чорній Л.З.