КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р. Справа№ 910/17324/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Руденко В.В. - представник
за дов. № 01-29-24 від 13.01.2014р.;

від відповідача: Прокопець О.В. -
представник за дов. б/н від 12.09.2013р.;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авто-Планета
Україна"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 19.11.2013р.

у справі № 910/17324/13 (головуючий суддя:
Борисенко І.І.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Київський річковий порт"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авто-Планета
Україна"

про стягнення 92075,19 грн.

В судовому засіданні 11.03.2014 р. оголошено
лише вступну та резолютивну частини
постанови,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Київський річковий порт" (далі ПАТ
"Київський річковий порт", позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Авто-Планета Україна" (далі - ТОВ
"Авто-Планета Україна", відповідач) про
стягнення 92075,19 грн. за договором
оренди № 2213, з яких: 85933,84 грн. - орендної
плати, 6 159,35 грн. - відшкодування витрат
по електроенергії за червень 2013р.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19.11.2013р. (повний текст
складено 29.11.2013р.) позов задоволено
повністю, стягнуто з відповідача на
користь позивача суму боргу в розмірі
92075,19 грн. та 1841,50 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ТОВ "Авто-Планета Україна" звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції прийняв рішення з
порушенням норм матеріального права, в
неповному обсязі з'ясував обставин
справи, зокрема, не встановив, що
договір оренди припинив свою дію
30.06.2013р., а додаткова угода до договору,
якою продовжено його строк, не є
укладеною в розумінні п. 3 ст. 642 ЦК
України, а отже, на думку відповідача,
підстави для нарахування орендної
плати та стягнення зазначеної
заборгованості відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014р.
прийнято апеляційну скаргу ТОВ
"Авто-Планета Україна" до провадження
та призначено до розгляду на 11.02.2014р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
10.02.2014р. у зв'язку з перебуванням
головуючого судді Коротун О.М. на
лікарняному, змінено склад судової
колегії: головуючий суддя - Кропивна
Л.В., судді - Гаврилюк О.М., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Авто-Планета Україна" прийнято до
провадження у вказаному складі судової
колегії та призначено до розгляду на
11.03.2014р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
05.03.2014р. у зв'язку з виходом головуючого
судді Коротун О.М. з лікарняного,
змінено склад судової колегії:
головуючий суддя - Коротун
О.М., судді - Гаврилюк О.М., Іоннікова І.А.,
яка прийняла справу до свого
провадження та ухвалила дану
постанову.

Представник позивача у судовому
засіданні 11.03.2014р заперечував проти
доводів апеляційної скарги, зазначив,
що вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим,
просив залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення, на
огляд колегії суду надав оригінали
документів, пов'язаних з предметом
спору.

У судовому засіданні 11.03.2014 р.
представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу, просив скасувати
рішення місцевого суду у даній справі
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
оглянувши оригінали документів,
заслухавши пояснення представників
сторін, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, 01.04.2013р. між ПАТ "Київський
річковий порт" (орендодавець за умовами
договору) та ТОВ "Авто-Планета Україна"
(орендар за умовами договору) було
укладено договір №2213 (далі - договір),
предметом якого є оренда частини
виробничого майнового
комплексу,площею 2861,6 кв.м. за адресою м.
Київ, вул. Набережно - Лугова,4 (далі -
майно).

Відповідно до п.6.5. договору щомісячна
орендна плата за майно є договірною та
становить: 35770 грн. 00 коп., крім того ПДВ
за ставкою - 20%, що складає 7154 грн. 00 коп.,
а всього з ПДВ 42924,00 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 6.8 договору всі
наступні орендні платежі, а саме з 01
травня 2013 року підлягають сплаті
орендарем, орендодавцеві щомісячно
повним 100% авансовим платежем у розмірі
місячної орендної плати майна та у
строк не пізніше 5 (п'ятого) числа
кожного звітного місяця.

Пунктом 5.1. встановлено, що майно
передається в оренду орендарю строком
до 30 червня 2013р. включно.

В свою чергу, відповідно до п. 11.18.
договору, він набуває чинності з
моменту його підписання та діє до 30
червня 2013р.

Місцевим судом правомірно встановлено,
що сторонами був підписаний акт
прийому-передачі майна від 01.04.2013р. про
передачу орендодавцем орендарю в
тимчасове платне користування об'єкт
оренди (а/с 18).

Матеріалами справи підтверджується
той факт, що 21.06.2013 між сторонами була
укладена додаткова угода №1 до
договору, згідно якої строк
користування об'єктом оренди, а також
строк дії договору було продовжено до 31
серпня 2013 року (включно).

Відповідачем не заперечується факт
укладення зазначеної додаткової угоди
до договору, проте неодноразово
зазначалося, що після її підписання
були змінені обставини користування
майном настільки, що якби відповідач
знав про такі обставини, то додаткова
угода не була б підписана з його боку.

З приводу наведених доводів
відповідача суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

При укладенні договору між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 58
Цивільного кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України та
Законом України "Про оренду державного
та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму;
плата за користування майном може
вноситися за вибором сторін у грошовій
або натуральній формі; форма плати за
користування майном встановлюється
договором найму; договором або законом
може бути встановлено періодичний
перегляд, зміну (індексацію) розміру
плати за користування майном; плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

У відповідно до статті 286
Господарського кодексу України
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності; орендна
плата встановлюється у грошовій формі;
залежно від специфіки виробничої
діяльності орендаря орендна плата за
згодою сторін може встановлюватися в
натуральній або грошово-натуральній
формі; строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Зобов'язанням, згідно статті 509
Цивільного кодексу України, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема договорів та інших правочинів.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Частина 1 статті 652 ЦК України
зазначає, що у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувались при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін.

Пункт 5.4. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 12 від
29.05.2013р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» передбачає, що з
урахуванням положень частини другої
статті 652 ЦК України можливість
розірвання договору оренди (найму)
пов'язується не з наявністю істотної
зміни обставин, а з наявністю чотирьох
умов, визначених частиною другою цієї
статті ЦК України при істотній зміні
обставин.

В свою чергу, апелянтом не було надано
належних та допустимих доказів в
розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України
щодо наявності таких обставин та умов.
Також відповідачем не було доведено
той факт, що він фактично не
користувався об'єктом оренди після
підписання додаткової угоди (а акту
повернення майна матеріали справи не
містять), а відтак доводи апеляційної
скарги в цій частині є
необґрунтованими.

Висновок Подільського РУ ГУМВС України
в м. Києві від 22.07.2013р. також не може бути
належним доказом на підтвердження
доводів відповідача, оскільки ним не
встановлені конкретні порушення з
зазначенням відповідних періодів, а
лише констатовано, що між ТОВ «Директ
фінанси» (яке взагалі не є стороною у
даній справі) та ТОВ «Авто-Планета
Україна» склалися цивільно - правові
відносини, для вирішення яких
необхідно звертатися до суду.

Матеріалами справи підтверджується
той факт, що з метою досудового
врегулювання спору 12.07.2013 року позивач
направляв відповідачу лист-претензію з
вимогою щодо сплати заборгованості за
орендне майно в сумі 85933,84 грн. та
відшкодування витрат по
електроенергії за червень 2013 року в
сумі 6159,35 грн. (з відповідними рахунками
на оплату), однак відповіді на
лист-претензію не було отримано.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

З огляду на наведене, судом першої
інстанції правомірно встановлено, що з
урахуванням положень п. 6.9 договору (з
застосуванням інфляційного
збільшення), щомісячна орендна плата за
майно за липень складає - 42966,92 грн., а
також за серпень 42966,92 грн. Разом за
(липень, серпень) в сумі 85933,84 грн. Однак,
матеріали справи свідчать, що умови
договору відповідач належним чином не
виконав, у зв'язку з чим, позов підлягає
задоволенню в цій частині.

Крім того, місцевий суд правомірно
задовольнив вимогу про стягнення
платежів за використану
електроенергію за червень 2013 року в
сумі 6159,35 грн. (розмір якої не
заперечується відповідачем), оскільки
пунктом 6.3. договору обов'язок по
відшкодуванню платежів щодо
використаної електроенергії
покладений на саме на орендаря. В свою
чергу, доказів належного виконання
вимог даного пункту договору
відповідачем надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду рішення в суді апеляційної
інстанції, апелянт не подав жодних
належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, які
могли б бути прийняті та дослідженні
судом апеляційної інстанції в
розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції по даній справі в
розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги покладаються на апелянта в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Авто-Планета Україна" на рішення
Господарського суду міста Києва від
19.11.2013р. у справі № 910/17324/13 залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 19.11.2013р. у справі № 910/17324/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17324/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
О.М. Коротун

Судді
О.М. Гаврилюк

І.А. Іоннікова