номер провадження справи 3/6/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014
Справа № 908/354/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердянськбудтрест"
(71100, Запорізька область, м. Бердянськ,
вул. Будівельна, 3А, ідентифікаційний
код 33609949)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр будівельних
технологій" (69124, м. Запоріжжя, вул.
Хортицьке шосе, 32а, кв. 74,
ідентифікаційний код 32446420)

про стягнення заборгованості в сумі 63
142, 12 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Осоцькому Д.І.

Представники:

від позивача: Плющій О.М., довіреність №
б/н від 25.02.2014р.

від відповідача: Панченко С.М.,
довіреність № б/н від 10.02.2014р.

ТОВ "Бердянськбудтрест" звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
відповідача ТОВ "Центр будівельних
технологій" про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором підряду №
30/08-01 від 30.08.2013р. в сумі 63 142, 12
грн.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 08.02.2014р.
автоматизованою системою
документообігу суду позовну заяву
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами,
викладеними у позовній заяві, та
обґрунтовані ст. 1, 2, 44, 49, 82 ГПК України,
ст. 193 ГК України та ст. 526, 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 10.02.2014р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/354/14,
справу до розгляду в засіданні
господарського суду призначено на
26.02.2014р. об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 26.02.2014р. оголошено
перерву до 07.03.2014р. о 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 07.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повідомлено, що повне рішення
буде складено 11.03.2014р.

Під час розгляду справи представники
сторін вимогу про здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не заявляли.

В судовому засіданні 07.03.2014р.
представник позивача підтримала
позовні вимоги з підстав, наведених у
позовній заяві (а.с.4-7), просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість за договором
підряду № 30/08-01 від 30.08.2013р. в сумі 63 142, 12
грн., а саме: 58 318, 80 грн. основного боргу,
3 642, 74 грн. пені, 536, 85 грн. - 3 % річних від
простроченої суми та 643, 73 грн. втрат від
інфляції грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог
представник ТОВ "Бердянськбудтрест"
зазначила, що на підставі договору
підряду № 30/08-01 від 30.08.2013р. позивач
зобов'язався виконати роботи з
реконструкції нежитлового будинку по
вул. Комунарів, 64 під приміщення суду з
розширенням та надбудовою 5-го поверху
у місті Бердянську.

Сторонами договору було узгоджено
кошторис, у якому визначено перелік та
вартість робіт. Загальна вартість
робіт склала 91 318, 80 грн.

Відповідачем 30.08.2013р. було перераховано
позивачу 30 % авансу за даним договором
на суму 33 000, 00 грн.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав належним чином та в повному
обсязі, що підтверджено підписаним
сторонами актом приймання виконаних
будівельних робіт від 13.09.2013р. на
загальну суму 91 318, 80 грн.

Належні 58 318, 80 грн. за договором
відповідач не сплатив.

У зв'язку із простроченням виконання
грошового зобов'язання відповідачу
нараховано пеню, 3 % річних від
простроченої суми та втрати від
інфляції грошових коштів.

Представник відповідача в судовому
засіданні 06.03.2014р. заперечив проти
позовних з підстав, наведених у відзиві
від 25.02.2014р., просить у задоволенні
позову відмовити повністю.

Зокрема зазначив, що підписаний
сторонами акт приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2013р. не
містить дати його підписання.
Враховуючи, що позивач не звертався до
відповідача з вимогою щодо сплати
заборгованості за договором підряду
№ 30/08-01, у позивача відсутнє право на
позов.

Крім того, представник ТОВ "Центр
будівельних технологій" в судовому
засіданні 06.03.2014р. заявив усне
клопотання про оголошення перерви для
надання додаткових доказів щодо
важкого матеріального стану
відповідача з метою заявлення в
подальшому клопотання про розстрочку
виконання рішення суду.

Представник позивача проти
задоволення клопотання заперечила,
вважає його необґрунтованим.

В задоволенні клопотання відповідача
судом відмовлено, оскільки воно
заявлене передчасно. За приписами ч. 2
ст. 82 ГПК України, рішення приймається
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами, а
також доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті. Крім того, з моменту порушення
провадження у справі (10.02.2014р.)
відповідач мав достатньо часу та для
надання суду будь-яких доказів, в тому
числі і стосовно важкого матеріального
становища товариства.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши учасників судового процесу,
суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ "Бердянськбудтрест" (Підрядник)
та ТОВ "Центр будівельних технологій"
(Замовник) укладений договір підряду №
30/08-01 від 30.08.2013р. за умовами якого
підрядник бере на себе виконання робіт
на об'єкті: "Реконструкція нежитлового
будинку по вул. Комунарів, 64 під
приміщення суду з розширенням та
надбудовою 5-го поверху" у м.
Бердянськ.

Повний перелік робіт, їх вартість
обумовлюються в кошторисі, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Замовник зобов'язується надати
Підрядникові будівельний майданчик,
узгодити кошторис, забезпечити
приймання робіт по об'єкту та оплатити
їх вартість (п.1.1 Договору).

Як зазначено в п. 2.1 Договору, вартість
робіт за цим договором визначається
згідно кошторису, який є невід'ємною
частиною цього Договору. У кошторис
включається вартість матеріалів,
роботи технічного обладнанням,
апаратури, інструмента, будівельної
техніки та т. і.

Вартість робіт складає 91 318, 80 грн., у т.ч.
ПДВ (20%) - 15 219, 80 грн.

Оплата робіт здійснюється Замовником
наступним чином:

- передоплата у розмірі 30 % від суми
кошторису;

- остаточний розрахунок протягом 15-ти
банківських днів після приймання
робіт, виконаних Підрядником, і
підписання акту прийому-передачі
виконаних робіт сторонами цього
договору.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що
підрядник зобов'язаний:

- виконати роботи якісно і в узгоджений
термін, не допускати відхилення від
кошторису;

- у разі виникнення необхідності
внесення змін в кошторис узгоджувати
ці питання із Замовником шляхом
письмового оформлення;

- за свій рахунок усувати недоліки
неякісно виконаних робіт;

- повідомляти Замовника про готові для
прийому обсяги робіт.

Як визначено у п. 3.2 Договору, Підрядник
має право:

- одержувати оплату за виконані обсяги
робіт;

- змінювати кошторис у зв'язку зі
змінами цін на матеріали, ГСМ, та т.і;
відмовитися від виконання робіт у разі,
якщо Замовник відмовиться збільшення
кошторису;

- залучати за своїм вибором для
виконання певних обсягів робіт
субпідрядні спеціалізовані
будівельні, транспортні організації
шляхом укладення з ними прямих
договорів.

Відповідно до п. 3.3 Договору, Замовник
зобов'язаний:

- своєчасне забезпечити Підрядника
майданчиком;

- своєчасно забезпечити наявність на
будівельному майданчику
водопостачання, електроенергії,

- не пізніше 3-х днів після отримання від
Підрядника повідомлення про
завершення виконання робіт
забезпечити приймання виконаних робіт,

- провести оплату робіт в порядку,
передбаченому в п.2.1. цього договору.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що
договір вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та скріплення печатками
Сторін.

Строк дії цього Договору закінчується
31.12.2013р., але в любому випадку у момент
виконання Сторонами взятих на себе
зобов'язань у повному обсязі (п.6.2
Договору).

Сторонами узгоджена договірна ціна на
будівництво Реконструкція нежитлового
будинку по вул. Комунарів, 64 під
приміщення суду з розширенням та
надбудовою 5-го поверху, яка склала 91 318,
80 грн. (а.с. 45-47).

30.08.2013р. відповідач перерахував на
рахунок позивача авансовий платіж у
розмірі 33 000, 00 грн., що підтверджується
банківською випискою (а.с.56).

13.09.2013р. сторони підписали акт
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2013р. на загальну суму 91 318, 80
грн. та довідку про вартість виконаних
будівельних робіт/та витрати/ за
вересень 2013р. (форма КБ-3) на цю ж суму
(а.с.24-26).

14.11.2013р. позивач направив на адресу
відповідача претензію від 14.11.2013р.
№ 288/07 про оплату суми боргу за
договором підряду № 30/08-01 від 30.08.2013р. у
розмірі 59 315, 81 грн., з яких 58 318, 80 грн.
основного боргу, 810, 07 грн. пені, 186, 94 грн.
- 3 % річних. Претензію вручено адресату
18.11.2013р., що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення та
фіскальним чеком (а.с.30).

Доказів оплати суми боргу у розмірі 58
318, 80 грн. відповідачем не надано.

Оцінивши представлені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Підстави виникнення господарських
зобов'язань визначені в ст. 174 ГК
України. Так, господарські зобов'язання
можуть виникати:

безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність;

з акту управління господарською
діяльністю;

з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав;

у результаті створення об'єктів
інтелектуальної власності та інших дій
суб'єктів, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, що
визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Застосування господарських санкцій до
суб'єкта, який порушив зобов'язання, не
звільняє цього суб'єкта від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена
сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів
державної влади, органів влади
Автономної Республіки Крим або органів
місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

У випадках, встановлених актами
цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або ненастання певної події.

В даному випадку підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, є договір підряду № 30/08-01 від
30.08.2013р.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно ст. 875 ЦК України, за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Договір будівельного підряду
укладається на проведення нового
будівництва, капітального ремонту,
реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно ч.1 ст. 839 ЦК України, підрядник
зобов'язаний виконати роботу,
визначену договором підряду, із свого
матеріалу і своїми засобами, якщо інше
не встановлено договором.

За приписами ч.1, 3 ст. 843 ЦК України, у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.

Ціна роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 844 ЦК України встановлено,
що ціна у договорі підряду може бути
визначена у кошторисі.

В даному випадку ціна роботи визначена
сторонами в п. 2.1 договору № 30/08-01 від
30.08.2013р. та у договірній ціні на
будівництво Реконструкція нежитлового
будинку по вул. Комунарів, 64 під
приміщення суду з розширення та
надбудовою 5-го поверху (а.с. 45-46).

Відповідно до ч.1 ст. 879 ЦК України,
матеріально-технічне забезпечення
будівництва покладається на
підрядника, якщо інше не встановлено
договором будівельного підряду.

Оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін (ч.4 ст. 879 ЦК
України).

Передання та прийняття робіт
регламентоване статтею 882 ЦК України,
частинами 1, 4 якої встановлено, що
замовник, який одержав повідомлення
підрядника про готовність до
передання робіт, виконаних за
договором будівельного підряду, або,
якщо це передбачено договором, - етапу
робіт, зобов'язаний негайно розпочати
їх прийняття.

Передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

У справі, що розглядається, вартість
робіт складає 91 318, 80 грн., у т.ч. ПДВ (20 %) -
15 219, 80 грн.

Оплата робіт здійснюється Замовником
наступним чином:

- передоплата у розмірі 30 % від суми
кошторису;

- остаточний розрахунок протягом
15-ти банківських днів після
приймання робіт, виконаних
Підрядником, і підписання акту
прийому-передачі виконаних робіт
сторонами цього договору (п. 2.1
Договору).

Акт приймання виконаних будівельних
робіт за вересень 2013р. на загальну суму
91 318, 80 грн. підписаний сторонами
13.09.2013р. без будь-яких зауважень.

Посилання представника відповідача на
відсутність дати підписання акту на
його примірнику не спростовує факт
підписання акту саме 13.09.2013р., що
підтверджено підписом директора ТОВ
"Центр будівельних технологій"
Макушина М.А. та печаткою підприємства
на примірнику, який наданий суду
позивачем.

Відповідно до п. 64 постанови Кабінету
Міністрів України від 27.11.1998р.
№ 1893 "Про затвердження Інструкції про
порядок обліку, зберігання і
використання документів, справ, видань
та інших матеріальних носіїв
інформації, які містять службову
інформацію", яка є обов'язковою для усіх
підприємств, установ та організацій
незалежно від форми власності та
підпорядкування, порядок обліку,
зберігання і використання печаток,
штампів і бланків суворої звітності
визначається відповідними відомчими
інструкціями. Контроль за їх
виготовленням, зберіганням та
використанням покладається на
канцелярії організацій та осіб,
відповідальних за діловодство. Згідно
пункту 65 вищезазначеної постанови,
особи, що персонально відповідають за
облік і зберігання печаток, штампів і
бланків, призначаються наказами
керівників організацій. Виходячи з
вищезазначеного, особи які мають право
зберігати та використовувати печатки
підприємства призначаються наказом
керівника організації та несуть
персональну відповідальність за
неналежне зберігання та використання
печатки.

Господарський суд враховує, що
відповідач не заперечує проти
автентичності підпису директора ТОВ
"Центр будівельних технологій"
Макушина М.А. та відтиску печатки
товариства, здійсненого на примірнику
акту приймання виконаних будівельних
робіт за вересень 2013 року, що наданий
суду позивачем, а матеріали справи не
містять документів, які б свідчили про
підробку цього підпису, втрату
зазначеної печатки, її підробку чи інше
незаконне використання третіми
особами всупереч волі ТОВ "Центр
будівельних технологій".

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України,
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (частина
1 статті 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання
за договором підряду № 30/08-01 від
30.08.2013р., які визначено главою 50 ЦК
України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки між позивачем та відповідачем
підписані акт приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2013р. на
загальну суму 91 318, 80 грн. та довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за вересень 2013р. (форма КБ-3) на суму 91 318,
80 грн., тому зазначені документи є
підставою для проведення остаточних
розрахунків між сторонами.

У зв'язку із тим, що відповідач 30.08.2013р.
перерахував на рахунок позивача
авансовий платіж у розмірі 33 000, 00 грн.,
тому неоплаченими залишились роботи за
актом приймання виконаних будівельних
робіт за вересень 2013р. на суму 58 318, 80
грн.

Встановлений договором строк для
здійснення відповідачем оплати
(протягом 15 банківських днів після
приймання робіт, виконаних
Підрядником, і підписання акту
прийому-передачі виконаних робіт
сторонами цього договору) сплинув
04.10.2013р.

Тому в частині стягнення з відповідача
на користь позивача основного боргу в
сумі 58 318, 80 грн. позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню повністю.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь штрафні
санкції, а саме пеню, 3 % річних від
простроченої суми та втрати від
інфляції грошових коштів.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних
санкцій віднесено господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки
(штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відповідних відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
задатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України,
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України,
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Приписами ч. 6 вказаної статті
унормовано, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законодавством або договором.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань регулюються Законом
України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відтак, розмір неустойки, встановлений
законом, не обмежує учасників
договірних відносин щодо визначення
розміру пені, а передбачає обмеження
розміру пені, що підлягає стягненню.

Пунктом 4.2 договору підряду № 30/08-01 від
30.08.2013р. сторони визначили, що при
простроченні строків виконання
обов'язків за цим договором винна
сторона сплачує іншій стороні пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від узгодженої Сторонами суми вартості
зобов'язання за кожний день
прострочення.

Посилаючись на цей пункт договору,
позивач розраховує пеню за період з
05.10.2013р. по 24.01.2014р. від суми 91 318, 80 грн.
яка складає всю вартість робіт та
визначена пунктом 2.1 Договору і
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт за вересень 2013 року.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як зазначено у ч. 3 ст. 6 ЦК України,
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Розраховуючи пеню від всієї вартості
робіт у розмірі 91 318,80 грн. позивач не
враховує імперативні приписи частини 3
статті 549 ЦК України, відповідно до якої
законодавець визначив, що пенею є
неустойка, що обчислюється у
відповідних відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання.

З урахуванням передоплати, здійсненої
відповідачем у розмірі 33 000,00 грн. в день
укладення договору підряду № 30/08-01 від
30.08.2013р., сумою невиконаного (неналежно
виконаного) зобов'язання в даному
випадку є сума 58 318,80 грн. (91 318,80 - 33 000,00).

Відтак, перевіривши розрахунок пені,
здійснений позивачем у позовній заяві
(а.с. 6), господарський суд вважає
правильним наступний розрахунок:

від суми боргу 58 318, 80 грн. за період з
05.10.2013р. по 24.01.2014р. (112 днів прострочки)
пеня складає 2 326, 36 грн.

Таким чином, правомірним є нарахування
відповідачу пені в розмірі 2 326, 36 грн.

У зв`язку із чим стягненню з
відповідача підлягає 2 326, 36 грн. пені. В
частині стягнення пені в розмірі 1 316, 38
грн. в задоволенні позову слід
відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Договором підряду від 30.08.2013р. № 30/08-01
сторони інший розмір процентів не
встановлювали.

Позивачем заявлено до стягнення 3 %
річних у розмірі 536, 85 грн. від суми
боргу 58 318, 80 грн. за період з 05.10.2013р.
по 24.01.2014р.

Згідно розрахунку суду, 3 % річних за
період 05.10.2013р. по 24.01.2014р. (кількість
днів прострочки 112) від суми боргу в
розмірі 58 318, 80 грн. складає 536, 86 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право: виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Оскільки відповідне клопотання в
частині стягнення 3 % річних від
простроченої суми від позивача до
господарського суду не надходило, суд
задовольняє заявлену позивачем суму
річних в розмірі 536, 85 грн., тобто в межах
позовних вимог.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 643, 73 грн. втрат від
інфляції грошових коштів.

Суд приймає до уваги, що інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Відповідно до "Рекомендацій відносно
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ" №
62-97р. від 03.04.1997р. Верховного Суду
України, для визначення індексу за
будь-який період необхідно щомісячні
індекси, що складають відповідний
період, перемножити між собою.

У випадку, коли відшкодуванню належить
сума, яка складається з внесків,
зроблених в різні періоди, кожний
внесок збільшується на величину
індексу відповідного періоду,
результати підсумовуються. При
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс інфляції
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць. Тому умовно
слід рахувати, що сума внесена за
період з 1 по 15 число відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з урахуванням травня, а якщо з
16 по 31 число, то розрахунок починається
з наступного місяця - червня.

Враховуючи несвоєчасне виконання
відповідачем грошових зобов'язань,
вимога про стягнення з нього на користь
позивача 643, 73 грн. суми втрат від
інфляції грошових коштів за період з
жовтня 2013р. по грудень 2013р. (101, 103804 %) від
суми 58 318, 80 грн. підлягає задоволенню
повністю. Розрахунок у позовній заяві
(а.с.6) в цій частині перевірений судом і
не суперечить діючому законодавству.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 49 ГПК
України, судовий збір у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З заявленої до стягнення позивачем
суми 63 142, 12 грн. в частині 1 316, 38 грн. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Отже, позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача 61 825, 74 грн.

Таким чином, позивачу відмовлено в
задоволенні 2, 08 % позовних вимог.

Відтак, пропорційно задоволених
позовних вимог підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача 1 789, 00
грн. судового збору (97,92 % від належних
до сплати 1 827, 00 грн.).

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр будівельних
технологій" (69124, м. Запоріжжя, вул.
Хортицьке шосе, 32а, кв. 74,
ідентифікаційний код 32446420) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердянськбудтрест"
(71100, Запорізька область, м. Бердянськ,
вул. Будівельна, 3А, ідентифікаційний
код 33609949) 58 318 (п'ятдесят вісім тисяч
триста вісімнадцять) грн. 80 коп.
основного боргу, 2 326 (дві тисячі
триста двадцять шість) грн. 36 коп. пені,
536 (п'ятсот тридцять шість) грн. 85 коп. - 3 %
річних від простроченої суми, 643
(шістсот сорок три) грн. 73 коп. втрат від
інфляції грошових коштів та 1 789 (одна
тисяча сімсот вісімдесят дев'ять) грн. 00
коп. витрат на судовий збір.

3. В частині стягнення 1 316 (одна тисяча
триста шістнадцять) грн. 38 коп. пені в
задоволенні позову відмовити.

4. Повне рішення складено 11.03.2014р.

Суддя
В.М. Соловйов