ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2014 Справа №
901/4132/13За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Комплект -
Строй», м. Сімферополь
до Сімферопольської міської ради, м.
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Міськрайонне управління
Держземагенства в м. Сімферополі і
Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим, м. Сімферополь
про внесення змін до договору оренди.
Суддя С.О.
Від позивача - Квасніков М.О.,
довіреність від 01.11.2013 р., представник.
Від відповідача - не з'явився,
повідомлений належним чином.
Від третьої особи - не з'явився,
повідомлений належним чином.
Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комплект - Строй»
звернулось до Господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовною
заявою до Сімферопольської міської
ради про внесення змін до пункту 4.1.
договору оренди земельної ділянки №
1116-Ф від 16.07.2012, укладеного між ТОВ
«Комплект - Строй» і Сімферопольською
міською радою, зареєстрованого в
Управлінні Держкомзему в м.
20.12.2012, виклавши його в наступній
редакції: « 4.1. Орендна плата
встановлюється в розмірі 347 829, 36 грн. на
рік, 28 985,78 грн. на місяць і вноситься
Орендарем в грошовій формі наступним
чином: щомісячно до 30 числа наступного
за розрахунковим місяця в сумі 28 985,78
грн.», внесення змін до пункту 2.3.
договору оренди земельної ділянки №
1116-Ф від 16.07.2012, укладеного між ТОВ
«Комплект - Строй» і Сімферопольською
міською радою, зареєстрованого в
Управлінні Держкомзему в м.
20.12.2012, виклавши його в наступній
редакції: « 2.3. Нормативна грошова
оцінка Земельної Ділянки становить 6 956
686,01 грн. (шість мільйонів дев'ятсот
п'ятдесят шість тисяч шістсот
вісімдесят шість гривень 01 коп.)» та
внесення змін до розрахунку орендної
плати за земельну ділянку, надану
позивачу рішенням позачергової сесії
13-ої сесії Сімферопольської міської
ради VI скликання від 31.03.2011 № 128 за
договором оренди земельної ділянки №
1116-Ф від 16.07.2012, укладеним між ТОВ
«Комплект - Строй» і Сімферопольською
міською радою, зареєстрованим в
Управлінні Держкомзему в м.
20.12.2012, виклавши його в редакції
вказаній в позовній заяві.
Клопотанням від 11.02.2014 позивач просив
внести зміни до договору оренди
земельної ділянки № 1116-Ф від 16.07.2012
згідно прохальної частини позову з
16.07.2012, про що зазначити в резолютивній
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договір оренди № 1116-Ф від 16.07.2012 містить
невірно визначений розмір нормативної
грошової оцінки земельної ділянки та
розмір орендної плати, а також інші
пов'язані з ними показники, що і стало
причиною звернення до суду.
Відповідач проти позову заперечує
посилається на те, що технічною
документацією по землеустрою спірної
земельної ділянки, узгодженою
уповноваженими органами та міською
радою у встановленому законом порядку,
встановлений правильний коефіцієнт
функціонального використання
земельної ділянки у розмірі 2,5 (землі
комерційного використання).
Третя особа проти позову заперечує з
тих підстав, що рішенням позачергової 13
сесії Сімферопольської міської ради 6
скликання від 31.03.2011 № 128 був
затверджений проект відводу спірної
земельної ділянки, на підставі
розробленого проекту та зазначеного
рішення, земельна ділянка по
функціональному призначенню була
віднесена до земель комерційного
призначення, у зв'язку з чим при
розрахунку нормативної грошової
оцінки був застосований коефіцієнт
функціонального використання у
розмірі 2,5.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва та відкладався розгляд справи
відповідно до ст. 77 ГПК України.

Строк розгляду справи продовжувався
відповідно до ст. 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, суд -

встановив:

16 липня 2012 року між Сімферопольською
міською радою (орендодавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Комплект - Строй»
(орендар) був укладений договір оренди
земельної ділянки № 1116-Ф (т. 1 а.с. 16-24).

Відповідно до п. 1.1 договору
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове, платне користування земельну
ділянку для експлуатації та
обслуговування виробничої бази, яка
знаходиться за адресою: Україна,
Автономна Республіки Крим, м.
Сімферополь, вул. Генерала Васильєва,
34-а, план (схема) якої є невід'ємною
частиною договору, кадастровий номер
земельної ділянки 01 101 000 00:01:010:0098.

На земельній ділянці розташований
об'єкт нерухомого майна: нежитлові
будівлі, які належать орендарю на
підставі рішення виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради № 3609 від
30.12.2009 та зареєстровані СМБТІ 25.01.2010 за
№ 29478117 (пункт 2.2).

Відповідно до пункту 2.3 договору,
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки складає 14 493 095,85 грн.
(чотирнадцять мільйонів чотириста
дев'яносто три тисячі дев'яносто п'ять
грн. 85 коп.).

Пунктом 4.1 договору визначено, що
орендна плата встановлюється у розмірі
724 716,46 грн. (сімсот двадцять чотири
тисячі сімсот шістнадцять грн. 46 коп.)
на рік та вноситься орендарем у
грошовій формі наступним чином:
щомісячно до 30 числа, наступного за
розрахунковим місяцем в сумі 60 393,04 грн.
(шістдесят тисяч триста дев'яносто грн.
04 коп.).

Згідно п. 4.2 договору розрахунок
розміру орендної плати на земельну
ділянку здійснюється відповідно до
чинного законодавства України, актами
органів місцевого самоврядування та є
невід'ємною частиною до договору.

У пункті 4.4 договору визначено, що у
випадках: зміни умов господарювання,
передбачених договором, зміни
нормативно - грошової оцінки землі,
розмірів земельного податку, зміни
елементів податку, зміни коефіцієнту
підвищення цін та тарифів, визначених
законодавством, погіршення стану
земельної ділянки не звини орендаря,
підтвердженні документами, в інших
випадках, передбачених діючим
законодавством, нормативно - правовими
актами міської ради, розмір орендної
плати підлягає обов'язковому перегляду
на протязі 30 днів з моменту виникнення
відповідних обставин, шляхом внесення
відповідних змін в договір. Приведення,
у даному випадку, умов договору
відповідно з встановленими вимогами
здійснюється шляхом підписання
додаткової угоди.

Згідно пункту 5.2 цільове призначення
земельної ділянки - для експлуатації та
обслуговування виробничої бази.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що під час
розрахунку орендної плати Управлінням
Держкомзему в м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим був
необґрунтовано застосований
коефіцієнт функціонального
використання 2,5 замість коефіцієнту 1,2,
що призвело до збільшення грошової
оцінки орендованої земельної ділянки
і, відповідно до збільшення розміру
орендної плати за договором оренди №
1116-Ф від 16.07.2012, що суперечить правам та
інтересам позивача.

Розглянувши матеріали справи, судом не
вбачається підстав для задоволення
позову, у зв'язку з наступним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Пунктом 288.5 статті 288 Податкового
кодексу України передбачено, що розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може перевищувати:

а) для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки;

б) для земельних ділянок, які
перебувають у державній або
комунальній власності та надані для
будівництва та/або експлуатації
аеродромів - чотирикратний розмір
земельного податку, що встановлюється
цим розділом;

в) для інших земельних ділянок, наданих
в оренду, - 12 відсотків нормативної
грошової оцінки.

Положеннями статті 23 Закону України
«Про оцінку земель» технічна
документація з бонітування ґрунтів,
економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок у межах населених пунктів
затверджується відповідною сільською,
селищною, міською радою. Витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки видається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, рішенням 19-ої сесії 5
скликання Сімферопольської міської
ради «Про нормативну грошову оцінку
земель м. Сімферополь Автономної
Республіки Крим» від 30.06.2011 № 177
затверджена технічна документація по
нормативній грошовій оцінці земель м.
Сімферополь та затверджена вартість
одного квадратного метру земельної
ділянки визначеного функціонального
використання по земельно-оціночним
районам м. Сімферополя. Згідно з
вказаним рішенням вартість 1 м 2
земельної ділянки південно-західної
зони 255 земельно-оціночного району для
земель комерційного використання
складає 587,55.

Як встановлено судом нормативна
грошова оцінка спірної земельної
ділянки складає 14 493 095,85 грн.

Позивач просить внести зміни у п. 2.3
договору та викласти його у наступній
редакції: «Нормативно грошова оцінка
земельної ділянки становить 9 956 686,01
грн.» та пункт 4.1 у наступній редакції:
«Орендна плата встановлюється в
розмірі 347 829,36 грн. на рік, 28 985,78 грн. на
місяць і вноситься орендарем в
грошовій формі наступним чином:
щомісячно до 30 числа наступного числа
за розрахунковим місяця в сумі 28 985,78
грн.».

Тобто позивач просить застосувати
коефіцієнт функціонального
використання 1,2 як до земель
промислового використання.

Відповідно до виписки із технічної
документації про нормативно грошову
оцінку земельної ділянки № 4525-1/10-01-16
від 14.10.2010 р. визначено земельну ділянку
для обслуговування та експлуатації
виробничої бази (т. 1 а.с. 132).

Згідно довідки Управління Держкомзему
у м. Сімферополь Автономної Республіки
Крим № 6493/10-01-16 від 21.12.2010 визначено, що
категорія земель: згідно рішення 65
сесії 5 скликання Сімферопольської
міської ради від 21.10.2010 № 1064 та висновку
комітету архітектури та
містобудівництва від 26.08.2010 № 2350, у
відповідності з Земельним кодексом
України - землі промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення (т. 1 а.с.
64).

Позивач зазначає, що зі змісту
вищезазначеної довідки вбачається, що
орендована позивачем земельна ділянка
відноситься до категорії земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення, а згідно довідки ГУ
статистики в АР Крим АА № 006491 від 30.05.2008
основним видом діяльності позивача -
виробництво будівельних металевих
конструкцій. При цьому, позивач
зазначає, що головним чинником є та
обставина, що пунктом 1.1 договору № 1116-Ф
від 16.07.2012 визначено призначення
земельної ділянки - «для експлуатації
та обслуговування виробничої бази».

Частиною 1 статті 20 Земельного кодексу
України визначено, що віднесення
земель до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади, Верховної
Ради Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
землеустрій» цільове призначення
земельної ділянки - використання
земельної ділянки за призначенням,
визначеним на підставі документації із
землеустрою у встановленому
законодавством порядку.

Таким чином, передбачене договором
використання спірної земельної
ділянки для експлуатації та
обслуговування виробничої бази не є її
цільовим призначенням, а лише умовами
її використання відповідно до
договору, що в свою чергу спростовує
вищезазначені доводи позивача.

З матеріалів справи вбачається, що у 2010
році ТОВ «Спец - проект» розробив
проект землеустрою по відводу
земельної ділянки в оренду строком на 10
років ТОВ «Комплект - строй» по вул.
Васильєва, 34-а, м. Сімферополь для
обслуговування виробничої бази,
відповідно до якого землі
промисловості (графа по ф. 6-зем. - 37) були
переведені у землі комерційного
використання (графа по ф. 6-зем. - 42).

Даний проект землеустрою був
узгоджений відповідно до вимог діючого
законодавства України та затверджений
рішенням 13 сесії 6 скликання
Сімферопольської міської ради № 128,
відповідні зміни були внесені в
державну статистичну звітність (ф.
6-зем).

Відповідно до висновку № 30 (а)-03-22 від
21.01.2011 р. «Про узгодження проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки в оренду строком на 10 років ТОВ
«Комплект - Строй» для експлуатації та
обслуговування виробничої бази по вул.
Генерала Васильєва, 34-а, Залізничний
район в м. Сімферополь» до відводу
земельна ділянка значилась як землі
інших галузей промисловості (шифр
строки по формі 6-зем. - 65): по угіддям -
забудовані землі в т.ч. землі
промисловості (графа по формі 6-зем).
Проектні дані земельної ділянки по
проекту відводу: інші підприємства,
заклади, організації (шифр строки по
формі 6-зем. - 58), в т.ч. по угіддям -
забудовані землі, в т.ч. землі
комерційного використання (графа по
формі 6-зем - 34, в т.ч. - 42).

Механізм нормативної грошової оцінки
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, передбачений
Порядком нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів,
затвердженим наказом Державного
комітету України по земельних
ресурсах, Міністерства аграрної
політики України, Міністерства
будівництва, архітектури та житлового -
комунального господарства України,
української академії аграрних наук від
27.01.2006 № 18/15/21/11 (надалі - Порядок).

Згідно п. 3.5 Порядку коефіцієнт, який
характеризує функціональне
використання земельної ділянки (Кф)
(додаток 1, табл. 1.1), ураховує відносну
прибутковість видів економічної
діяльності.

Віднесення земель до категорії земель
за функціональним використанням
провадиться згідно з Інструкцією з
заповнення державної статистичної
звітності з кількісного обліку земель
(форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем),
затвердженою наказом Держкомстату
України від 05.11.98 N 377, зареєстрованою в
Мін'юсті України 14.12.98 за N 788/3228,
відповідно до видів економічної
діяльності, зазначених у довідках, що
надають юридичним особам органи
державної статистики.

Коефіцієнт функціонального
використання для земельних ділянок
змішаного використання визначається
як середньозважене (за площею) значення
коефіцієнтів функціонального
використання окремих частин земельної
ділянки змішаного використання.
Підставою для виділення частин
земельної ділянки різного
функціонального використання є
виключно затверджені дані
інвентаризації земельної ділянки та
землеустрою.

Відповідно до Таблиці 1.1 «Коефіцієнти,
які характеризують функціональне
використання земельної ділянки (Кф)»
додатку 1 до п.п. 3.5, 3.7, 3.9, 3.10 порядку
орендованкаа позивачем земельна
ділянка відноситься до категорії
функціонального використання «землі
комерційного використання»
встановлено коефіцієнт у розмірі 2,5.

Згідно державної статистичної
звітності, земельна ділянка ТОВ
«Комплект - строй» по вул. Генерала
Васильєва, 34-а, площею 2,4667 га
відноситься до земель, які
використовуються в комерційних цілях
(шифр строки ф. 6-зем - 42) та згідно п. 3.5
Порядку для земель, які
використовуються в комерційних цілях
застосовується коефіцієнт, який
характеризує використання земельних
ділянок у розмірі 2,5.

Тобто, з наведеного слідує, що при
розрахунку суми плати за землю
правомірно застосовувався коефіцієнт,
який характеризує функціональне
використання земельної ділянки у
розмірі 2,5 як для земель комерційного
використання.

Відповідно до ч. 1 статті 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Враховуючи наведені норми, суд вважає,
що укладаючи спірний договір, позивач
погодився зі всіма істотними умовами
цього договору, зокрема з розрахунком
та розміром орендної плати.

Позивач просить внести зміни в спірний
договір на підставі ч. 2 ст. 651
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України,
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Проте в матеріалах справи відсутні
належні докази, які свідчать про
порушення відповідачем спірного
договору оренди земельної ділянки.

Доводи позивача щодо порушення його
цивільного право, яке полягає в праві
сплачувати орендну плату, розмір якої
має бути визначений відповідно до
вимог законодавства, не є підставою для
зміни умов договору на підставі ч. 2 ст.
651 ЦК України.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона має довести суду ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень способом,
який встановлений законом для
доведення такого роду фактів.

Юридична зацікавленість позивача у
вирішенні спору судом, покладає на
нього обов'язок довести, що цивільні
права та інтереси позивача порушені, не
визнаються чи оспорюються
відповідачем.

З огляду на викладене, суд вважає, що
наведенні обставини та наявні в
матеріалах справи докази свідчать про
необґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку з чим позов не підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення
оголошені - 27.02.2014р.

Повне рішення складено - 04.03.2014р.

Суддя
С.О.
Лукачов