м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4209/13 03.03.14За позовом:
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця",
м.Львів

до: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрзернотранс-К", м.Київ

про: стягнення 39 584,64 грн.

Головуючий суддя: Капцова Т.П.

судді: Марченко
О.В.

Курдельчук І.Д.

Представники:

від позивача: Гачак І.О. - пред. за
довір.

від відповідача: Заїць П.К. - пред. за
довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрзернотранс-К" про
стягнення 39 584,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що ним, на підставі
укладеного з відповідачем Договору про
організацію перевезень вантажів та
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги №675 від
25.12.08р. (далі - Договір) та заявок-угод, у
період з листопада 2011 року по квітень
2012р., надавались послуги по подачі та
забиранню вагонів. Позивач зазначає, що
під час перевірки на залізничній
станції Сенкевичівка відокремленим
підрозділом "Рівненська дирекція
залізничних перевезень" Залізниці
виявлено факти недоврахування сум
коштів за подавання та забирання
вагонів на під'їзну колію №9 для
зважування вагонів, про що складено Акт
№МКР-11 від 04.05.2012р. Як зазначає позивач,
під час перевірки встановлено, що для
перестановки з однієї колії на іншу
проводиться проїзд коліями станції, у
зазначений період часу працівниками
залізниці оформлені пам'ятки на подачу
та забирання вагонів лише на одну
під'їзну колію №5, те, що вагони
подаються на різні під'їзні колії не
враховано, внаслідок чого, виникли
недобори за подачу та забирання
вагонів на під'їзну колію №9. Позивач
вказує, що ним було оформлено
накопичувальну картку №10050047 від
10.05.2012р. на суму 32 987,20 грн. за послуги
маневрової роботи, подачу й забирання
вагонів на колії, а у зв'язку з
неприбуттям представника відповідача
для підписання накопичувальної картки
№10050047 від 10.05.2012р., позивачем складено
Акт загальної форми №13. Посилаючись на
те, що розрахунок сум позивачем
здійснено на підставі Тарифного
керівництва №1, затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 26.03.2009 №317, позивач просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 32 987,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.13р. порушено провадження у
справі №910/4209/13 та призначено розгляд
справи на 01.04.13р.

У судове засідання 01.04.13р. представники
сторін з'явилися та надали пояснення по
справі.

Представником позивача у судовому
засіданні заявлено клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів та клопотання
про продовження строку розгляду справи
на п'ятнадцять календарних днів.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.04.13р. продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять
календарних днів та оголошено у
судовому засіданні перерву до 22.04.13р.

У судове засідання 22.04.13р. з'явився
представник відповідача. Через
канцелярію суду представником
відповідача подано відзив на позовну
заяву, в якому відповідач заперечуючи
проти позовних вимог зазначає, що
Господарським судом Львівської
області у справі №5015/4872/12 були
розглянуті позовні вимоги ТОВ
"Укрзернотранс-К" про стягнення з
Державного територіально-галузевого
об"єднання "Львівська залізниця" 39 584,64
грн. Таким чином, Господарським судом
Львівської області розглядалася
справа з господарського спору між тими
ж сторонами та про той же предмет.
Відповідач вказує, що у відповідності
до накопичувальної картки №10050047 від
10.05.2012р. та Довідки ЕтехПД №17 від
10.05.2012р. з відповідача залізницею були
списані кошти за період з листопада
2011р. по квітень 2012 року за подачу й
забирання вагонів (код 255) на колії ТзОВ
"Волинь-зерно-продукт" на вагу
вказаного підприємства для зважування
вагонів. Відповідач зазначає, що подача
вагонів на ваги і для дозування є
маневровою роботою, що виконується
локомотивом залізниці не одночасно з
подачею або забиранням вагонів (код 188).
За вказаним кодом з відповідача
залізницею раніше вже були стягнуті
кошти в повному обсязі згідно
накопичувальних карток та переліків
перевізних документів, у зв'язку з чим,
на думку відповідача, підстави для
стягнення 39 584,64 грн. відсутні. При
цьому, посилаючись на п.137 Статуту
залізниць України, відповідач просить
суд застосувати строки позовної
давності.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки повноважного представника суд
не повідомлено.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.04.13р. відкладено розгляд
справи на 27.05.2013р.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
27.05.2013р. справу передано на розгляд
судді Картавцевій Ю.В., у зв'язку із
перебуванням судді Капцової Т.П. у
відрядженні.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 27.05.13р. справу №910/4209/13
прийнято до свого провадження суддею
Картавцевою Ю.В. та призначено розгляд
справи на 01.07.13р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
10.06.2013р. справу передано для розгляду
судді Капцовій Т.П.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.06.13р. справу №910/4209/13
прийнято до свого провадження суддею
Капцовою Т.П. та призначено справу до
розгляду на 01.07.13р.

У судове засідання 01.07.2013р.
представники сторін з'явились та
надали пояснення по справі. У судовому
засіданні 01.07.13р. оголошувалася перерва
до 05.08.2013р.

У судове засідання 05.08.2013р. представник
позивача не з'явився, про причини своєї
неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судове
засідання 05.08.13р. з'явився, надав
пояснення по справі та зазначив про
відсутність заборгованості
відповідача перед позивачем за
Договором, оскільки залізницею з
відповідача вже були стягнуті кошти за
надані позивачем послуги за Договором
в повному обсязі згідно
накопичувальних карток та переліків
перевізних документів.

Ухвалою Господарського суду від
05.08.2013р. призначено судову економічну
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз.

У зв'язку з призначенням судової
економічної експертизи, ухвалою
Господарського суду від 05.08.2013р.
провадження у справі № 910/4209/13 зупинено.

13.12.2013р. через канцелярію суду від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшов
"Висновок експерта за результатами
проведення судово-економічної
експертизи" №8298/13-45 від 29.11.2013р. разом з
матеріалами справи №910/4209/13.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.12.2013р. поновлено
провадження у справі №910/4209/13 за
позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрзернотранс-К" про стягнення 39 584,64
грн., призначено колегіальний розгляд
справи та передано матеріали справи
№910/4209/13 керівництву суду для
визначення складу суду.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
20.12.2013 року визначено склад суду для
розгляду справи №910/4209/13: Капцова Т.П.
-головуючий суддя, судді: Куркотова
Є.Б., Марченко О.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.12.13р. справу №910/4209/13
прийнято до свого провадження колегією
суддів у складі: Капцова Т.П.
-головуючий суддя, судді: Куркотова
Є.Б., Марченко О.В. та призначено розгляд
справи на 03.02.14р.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
03.02.2014р. визначено новий склад суду для
розгляду справи №910/4209/13: Капцова Т.П.
-головуючий суддя, судді: Курдельчук
І.Д., Марченко О.В., у зв'язку з
перебуванням судді Куркотової Є.Б. на
лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.02.14р. справу №910/4209/13
прийнято до свого провадження колегією
суддів у складі: Капцова Т.П.
-головуючий суддя, судді: Курдельчук
І.Д., Марченко О.В.

У судове засідання 03.02.14р. з'явився
представник відповідача. Представник
позивача у судове засідання не
з'явився, через канцелярію суду
представником подано клопотання №НЮ-98
від 28.01.14р. про розгляд справи без
участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.02.14р. відкладено розгляд
справи на 03.03.2014р.

У судове засідання 03.03.2014р.
представники сторін з'явилися та
надали пояснення по справі.

Представник позивача у судовому
засіданні 03.03.2014р. підтримав позовні
вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача щодо
задоволення позовних вимог
заперечував з підстав, наведених у
відзиві на позовну заяву та додаткових
поясненнях.

У судовому засіданні 03.03.2012р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) судом проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд,-

ВСТАНОВИВ:

25.12.2008 р. між позивачем (залізниця) та
відповідачем (замовник) укладено
Договір про організацію перевезень
вантажів та проведення розрахунків за
перевезення вантажів та надані
залізницею послуги № 675 від 25.12.2008р.
(далі - Договір).

Відповідно до п.2.1. Договору, залізниця
зобов'язалася здійснювати перевезення
та надавати додаткові послуги позивачу
при умові попередньої оплати ним
тарифу, зборів запланованих перевезень
та послуг.

Пунктами 4.1., 4.2. Договору сторони
погодили, що розмір оплати та
періодичність її внесення
визначається замовником, виходячи із
очікуваного обсягу перевезень та
послуг на підставі діючих тарифів. У
міру виконання перевезень та надання
послуг Залізниця через Єдиний
Технологічний центр обробки
перевізних документів на підставі
перевізних документів,
накопичувальних карток та ін. списує з
наявних на коді позивача авансових сум
належні Залізниці кошти.

Відповідно до п.9.1. Договору, термін дії
Договору встановлюється з 01.01.2009р. і діє
до 31.12.2009р. Якщо жодна із сторін не
звернеться письмово за один місяць до
закінчення дії договору з пропозицією
до іншої сторони про припинення його
дії, то цей Договір пролонгується на
кожен наступний календарний рік згідно
надісланої замовником завчасно заяви
на пролонгацію.

Судом встановлено, що 22.12.2011р. сторонами
Договору укладено Додаткову угоду №6
від 22.12.2011р. до Договору, відповідно до
якої термін дії Договору з усіма
попередніми додатками продовжено на
період до 31.12.2012р. та викладено п.3.1.
Договору в наступній редакції: « 3.1.
Замовник виступає платником за
перевезення вантажів, для яких він є
відправником, одержувачем або
експедитором».

Судом встановлено, що в період з 13-18, 25,
27, 28-04.05.2012р. структурним підрозділом ВП
«Рівненської дирекції залізничних
перевезень» було здійснено (вибіркову)
перевірку на залізничний станції
Сенкевичівка, за результатом якої було
складено акт №МКР-11 від 04.05.2012р. В акті
№МКР-11 від 04.05.2012р. зазначено, що з часу
введення в експлуатацію вагонної ваги
на колії №9, а саме з 06.10.2011р. в порушення
Збірника тарифів п.1.1. подавання та
забирання вагонів на вагу для
тарування та зважування, по АРМ ПЗ, не
проводилось. Фактично вагони спочатку
подаються та забираються на колію №9
для тарування, потім для навантаження
подаються на колію №5, забираючи вагони
подають на колію №9 для визначення
маси.

10.05.2012 р. позивачем оформлено
Накопичувальну картку зборів за роботи
(послуги) та штрафів, пов'язаних з
перевезенням вантажів №10050047 від
10.05.12р., відповідно до якої відповідачу
позивачем нараховано 355,80 грн. плати за
маневрову роботу локомотивом
залізниці та 32 631,40 грн. плати за подачу
й забирання вагонів на колії залізниці,
всього - 32 987,20 грн. (без ПДВ), разом з ПДВ
39684,64 грн..

10.05.2012р. позивачем було складено Акт
загальної форми №13 від 10.05.2012р., в якому
вказано про те, що представник
відповідача для підписання
Накопичувальної картки №10050047 від
10.05.12р. не прибув.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на підставі Накопичувальної
картки № 10050047 від 10.05.2012 р. було списано
з відповідача плату за маневрову
роботу, що виконується локомотивом
залізниці в сумі 355, 80 грн. (без ПДВ) та
плату за подачу й забирання вагонів на
колії залізниці в сумі 32 631, 40 грн. (без
ПДВ).

Однак, Господарським судом Львівської
області у справі №5015/4872/12 позовні
вимоги ТОВ "Укрзернотранс-К" про
стягнення з Державного
територіально-галузевого об"єднання
"Львівська залізниця" 39 584,64 грн., які
були списані залізницею з рахунку ТОВ
"Укрзернотранс-К" на підставі
Накопичувальної картці №10050047 від
10.05.2012р. задоволено, рішенням
Господарського суду Львівської
області від 01.02.2013р. у справі №5015/4872/12
стягнуто з Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрзернотранс-К»
неправомірно стягнуті кошти у розмірі
39 584, 64 грн. та 1 609,50 грн. судового збору.

Звертаючись з позовною заявою у даній
справі, позивач вказує, що на підставі
Договору та заявок відповідача
(замовника) у період з листопада 2011 року
по квітень 2012 року Залізницею на
станції Сенкевичівка Львівської
залізниці здійснювалась подача та
забирання вагонів для відповідача.
Позивач зазначає, що в період з 13-18, 25, 27,
28-04.05.2012р. структурним підрозділом ВП
«Рівненської дирекції залізничних
перевезень» було здійснено (вибіркову)
перевірку на залізничний станції
Сенкевичівка, за результатом якої було
виявлено факти недоврахування сум
коштів за подавання та забирання
вагонів на під'їзну колію №9 для
зважування вагонів, про що складено акт
№МКР-11 від 04.05.2012р. За наслідками
проведення перевірки, 10.05.2012р.
позивачем складено накопичувальну
картку № 10050047, а у зв'язку з неприбуттям
представників відповідача для
підписання накопичувальної картки №
10050047 від 10.05.2012р. на станцію, залізницею
було складено акт загальної форми №13
від 10.05.2012р. Вказуючи про те, що
відповідач не розрахувався за надані
позивачем послуги згідно
Накопичувальної картки №10050047 від
10.05.2012 р. та акту загальної форми №13 від
10.05.2012р., яким залізницею засвідчено
неприбуття представника відповідача
для підписання Накопичувальної картки
№10050047 від 10.05.2012 р., позивач звернувся з
позовом до суду про стягнення з
відповідача 39 584,64 грн. заборгованості.

В той же час, посилання представника
відповідача на те, що Господарським
судом Львівської області вже
розглядалася справа з господарського
спору між тими сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав, у зв'язку з
чим, є підстави для припинення и
провадження у даній справі, не береться
судом до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.80 ГПК України,
Господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Відповідно до п.3.12. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", під предметом позову
розуміється певна матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої позивач просить прийняти
судове рішення. Підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Судом встановлено, що предметом спору у
справі №5015/4872/12 було стягнення з
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрзернотранс-К»
безпідставно списаних коштів за
Накопичувальною карткою №10050047 від
10.05.2012 р., натомість, предметом спору у
даній справі є стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрзернотранс-К" заборгованості за
надані послуги на підставі
Накопичувальної картки №10050047 від
10.05.2012 р. та Акту загальної форми №13, у
зв'язку з чим, предмети вказаних
позовів є різними. Різними, також, є й
підстави позову, оскільки підставою
для звернення Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрзернотранс-К» до
Господарського суду Львівської
області було безпідставне списання в
односторонньому порядку залізницею
коштів згідно Накопичувальної картки
№10050047 від 10.05.2012 р., натомість,
підставою даного позову є не оплата
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрзернотранс-К"
вартості наданих залізницею послуг за
Накопичувальною карткою №10050047 від
10.05.2012 р. та Актом загальної форми №13.

За таких обставин, підстави для
припинення провадження у справі
№910/4209/13 відсутні і позов Державного
територіально-галузевого об"єднання
"Львівська залізниця" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрзернотранс-К" про стягнення
заборгованості в розмірі 39 584,64 грн.
підлягає розгляду Господарським судом
міста Києва по суті.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків
за перевезення вантажів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 № 644, розрахунковий
підрозділ веде облік надходження
коштів на особовий рахунок платника і
використання їх платником для оплати
перевезень та наданих залізницею
послуг. Облік витрачених коштів
здійснюється на підставі перевізних
документів, накопичувальних карток
(додаток 3), відомостей плати за
користування вагонами та контейнерами,
за подавання, забирання вагонів та
маневрову роботу, які можуть бути
оформлені в електронному вигляді (з
накладенням електронного цифрового
підпису). Усі належні залізниці платежі
за додаткові послуги, штрафи (які не
були включені в перевізні документи і у
відомості плати за користування
вагонами та контейнерами) включаються
в накопичувальні картки, які
складаються станціями в трьох
примірниках із зазначенням у них
відомостей про надані послуги і їх
вартість. Ці відомості підтверджуються
підписами працівника станції і
вантажовласника. Один примірник
накопичувальної картки, відомості
плати за користування вагонами та
контейнерами, за подавання, забирання
вагонів та маневрову роботу надаються
вантажовласнику.

Позивач вказує, що ним виконувались
маневрові роботи локомотивом, подача й
забирання вагонів відповідача на
під'їздну колію №9, про що складено
Накопичувальну картку №10050047 від
10.05.2012р.

Судом встановлено, що Накопичувальна
картка №10050047 від 10.05.2012р. представником
відповідача не підписана, доказів її
передачі відповідачу суду не надано, а
факт надання позивачем зазначених в
накопичувальній картці №10050047 від
10.05.2012р. послуг відповідачем
заперечується.

Оскільки, Накопичувальна картка №10050047
від 10.05.2012р. відповідно до п.2.6 Правил
розрахунків за перевезення вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 № 644, не
містить підпису відповідача, то
вказана накопичувальна картка не може
свідчити про факт надання позивачем
зазначених в ній послуг.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниці
України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р.
№457 (далі -Статут залізниць України)
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Відповідно до п.3 "Правил складання
актів (стаття 129 Статуту)", затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України від 28.05.2002р. № 334, акти
загальної форми складаються для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу та
вантажобагажу і можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності,
зокрема, відмови вантажовласника від
підписання: облікової картки виконання
плану перевезень вантажів,
накопичувальної картки, відомості
плати за користування вагонами
(контейнерами).

Акт загальної форми підписується
особами, які беруть участь у
засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Один примірник акта загальної форми,
складеного під час перевезення,
додається до перевізних документів,
другий залишається на станції, яка його
склала.

З матеріалів справи вбачається, що, у
зв'язку з неприбуттям представника
відповідача для підписання
накопичувальної картки №10050047 від
10.05.2012р., позивачем складено Акт
загальної форми №13.

Однак, як зазначає позивач,
відповідачем заборгованість за надані
послуги, а саме, 355,80 грн. плати за
маневрову роботу локомотивом
залізниці та 32 631,40 грн. плати за подачу
й забирання вагонів на колії залізниці,
всього - 32 987,20 грн. (без ПДВ), разом з ПДВ -
39584,64 грн., що підтверджується
накопичувальною карткою №10050047 від
10.05.2012р. та Актом загальної форми №13, не
оплачена.

Відповідно до абз.20 п. 4 Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 25.02.99 року № 113,
плата за подавання, забирання вагонів
та маневрову роботу нараховується за
Відомостями плати за подавання,
забирання вагонів та маневрову роботу,
які оформляються на підставі Пам'яток
про подавання/забирання вагонів.
Відомості плати за користування
вагонами, контейнерами, за подавання,
забирання вагонів та маневрову роботу,
Пам'ятки про подавання/забирання
вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання
контейнерів, Повідомлення про
закінчення вантажних операцій з
вагонами оформляються в електронному
або паперовому вигляді. На вимогу
вантажовласника йому надається копія
Пам'ятки про подавання/забирання
вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання
контейнерів.

Таким чином, первинними документами,
які підтверджують надання послуг за
подавання, забирання вагонів та
маневрову роботу є Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів, на
підставі яких оформляються Відомості
плати за подавання, забирання вагонів
та маневрову роботу.

Як заявлено представником позивача в
судовому засіданні, Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів на
під'їздну колію №9 працівниками
станції не складалися.

Натомість, в позовній заяві позивач як
на докази надання послуг посилається
на висновки ревізії, зафіксовані в Акті
№МКР-11 від 04.05.2012р., щодо неврахування
сум коштів за подання та забирання
вагонів на під'їзну колію №9 станції
Сенкевичівка. Проте, Акт №МКР-11 від
04.05.2012р. не є первинним обліковим
документом, який підтверджує факт
надання послуг з подання та забирання
вагонів та маневрових робіт.
Зазначений акт складений
представниками позивача в
односторонньому порядку, а тому,
висновки, наведені в акті мають
доводитися позивачем належними
доказами. За таких підстав, наявність
Акту №МКР-11 від 04.05.2012р. не позбавляє
позивача процесуального обов'язку
доводити свої вимоги належними та
допустимими доказами.

Проте, позивачем на підтвердження
надання відповідачу послуг з подання
та забирання вагонів та маневрових
робіт на під'їзні колії № 9, а саме,
Пам'яток про подавання/забирання
вагонів та Відомостей плати за
подавання, забирання вагонів та
маневрову роботу на колії №9 не надано.

З метою визначення чи залишилися
неоплаченими відповідачем надані
позивачем послуги за маневрову роботу
(код 188) в сумі 355,80 грн. та послуги за
подачу й забирання вагонів на колії
залізниці в розмірі 32 631,40 грн. за
період з 12.11.2011р. по 27.04.2012р., а також, чи
підтверджуються документально
висновки ревізії, зафіксовані в Акті
№МКР-11 від 04.05.2012р., щодо неврахування
сум коштів за подання та забирання
вагонів на під'їзну колію №9 станції
Сенкевичівка, ухвалою Господарського
суду від 05.08.2013р. у справі №910/4209/13
призначено судову економічну
експертизу.

За результатом проведення судової
економічної експертизи, судовим
експертом Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Барабаш Р.В. було складено
"Висновок експерта за результатами
проведення судово-економічної
експертизи" №8298/13-45 від 29.11.2013р., в якому
зазначено, що підтвердити
документально заборгованість в сумі 32
987,20 грн. відповідача перед позивачем
за надані в період з 12.11.2011р. по 27.04.2012р.
послуги за маневрову роботу та за
подачу й забирання на під'їзну колію №9,
яка відображена в накопичувальній
картці зборів за роботи (послуги) та
штрафів, пов'язаних з перевезенням
вантажів (вантажообігу) від 10.05.2012р.
№10050047 по залізничній станції
Сенкевичівка за кодом і найменуванням
платника (7360925), кодом і найменуванням
вантажовласника (7778) - ТОВ
«Укрзернотранс-К», не видається за
можливе. Також, судовим експертом
зазначено, що підтвердити або
спростувати надання позивачем
відповідачу в період з 12.11.2011р. по
27.04.2012р. послуг за маневрову роботу (код
188) в сумі 355,80 грн. та послуг за подачу й
забирання вагонів на колії залізниці в
розмірі 32631,40 грн., за надання яких
позивачем виставлено накопичувальну
картку №10050047 від 10.05.2012р. на суму 32 987,20
грн. не видається за можливе.

Отже, судово-економічною експертизою
не підтверджено доводи позивача про
наявність заборгованості відповідача
перед позивачем за послуги з
подавання, забирання вагонів та
маневрових робіт на колії №9 у
заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки, накопичувальна картка №10050047
від 10.05.2012р. відповідачем не підписана,
відомості плати за подавання,
забирання вагонів та маневрову роботу,
а також Пам'ятки про
подавання/забирання вагонів на
під'їзну колію №9 позивачем не надані, в
той час, як Акт загальної форми №13 не
підтверджує надання позивачем
вказаних послуг, а фіксує лише факт не
підписання представником
вантажовласника накопичувальної
картки, суд приходить до висновку про
недоведеність позовних вимог.

За таких підстав, у задоволенні
позовних вимог суд вважає за необхідне
відмовити.

З огляду на те, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для застосування судом строку
позовної давності на підставі п.137
Статуту залізниць України, про що
заявлялося відповідачем під час
розгляду даної справи.

Відповідно ст. 49 ГПК України у спорах,
що виникають при виконанні договорів
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті, зокрема, за проведення судової
експертизи, покладаються при відмові в
позові - на позивача.

З огляду на те, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають, витрати по
сплаті судового збору та витрати за
проведення судової економічної
експертизи, у відповідності до ст. 49 ГПК
України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову -
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 11.03.2014 р.

Головуючий суддя:
Капцова
Т.П.

судді:

Марченко О.В.

Курдельчук І.Д