ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р.
Справа № 923/1841/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Александрової Л.І. при
секретарі Гололобові М.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль", м. Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон

про стягнення 5848,30 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Колганова Ю.М.
представник, дов. № 01-4/02 від 08.01.2014р.;

від відповідача - ФОП ОСОБА_1 свідоцтво
серія НОМЕР_2 від 19.04.2002р.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення після
закінчення розгляду справи.

Позивач звернувся з позовом, яким
просить стягнути з відповідача 4804 грн.
50 коп. заборгованості за спожиту
теплову енергію, 110 грн. 86 коп. 3% річних
та 932 грн. 94 коп. пені.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
проти вимог позивача заперечує,
посилаючись на невірне застосування
позивачем тарифу при здійсненні
розрахунку вартості послуг з
постачання теплової енергії. Так
відповідач зазначає, що згідно умов
укладеного між сторонами договору
тариф на послуги з постачання теплової
енергії становить 272,04 грн./Гкал. Змін та
доповнень до договору сторонами не
вносилось. А відтак вважає, що позивач
безпідставно нараховув вартість
послуг з теплопостачання виходячи з
тарифу - 999,90 грн./Гкал.

Крім того, посилається, що позивачем
незаконно нараховано пеню у розмірі 0,1 %
без урахування приписів ст.ст. 1, 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996 р. щодо обмеження
розміру пені подвійною обліковою
ставкою Національного банку України.

Також вважає, що позивачем пропущений
строк позовної давності за вимогою про
стягнення пені.

Посилається, що позивачем не надано
показника фактичного споживання
відповідачем теплової енергії та
показника режиму надання відповідачу
житлово-комунальних послуг.

Крім того, відповідачем 13.03.2014 р. під час
розгляду справи заявлено два
клопотання про сприяння належних прав
стороні та клопотання про
витребування доказів, від яких
відповідач в судовому засіданні
відмовився.

Четверте клопотання про сприяння
належних прав стороні з проханням, щоб
суд надав роз'яснення відповідачу на
поставлені у клопотанні питання
відхиляється, оскільки нормами
господарського процесуального кодексу
не передбачено права сторони вимагати
роз'яснень від суду та обов'язку суду
надавати такі роз'яснення стороні в
судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Між позивачем та відповідачем
укладений договір про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води №672/дгу від 03
листопада 2007 року (далі - договір),
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався надавати відповідачу
вчасно та відповідної якості послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, а відповідач -
своєчасно оплачувати вартість наданих
позивачем послуг.

Згідно з пунктом 8 договору відповідач
зобов'язаний оплачувати послуги
позивача не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим.

Позивачем були виставлені відповідачу
в період з 01 жовтня 2012 року по березень
2013 року включно рахунки для оплати
вартості теплової енергії № 0-198 за
жовтень 2012 року на суму 143 грн. 99 коп., №
0-198 за листопад 2012 року на суму 1055 грн. 90
коп., № 0-198 за грудень 2012 року на суму 1091
грн. 89 коп., № 0-198 за січень 2013 року на
суму 1163 грн. 88 коп., № 0-198 за лютий 2013 р.
на суму 1043 грн. 89 коп., № 0-198 за березень
2013 р. на суму 1163 грн. 88 коп.

Таким чином, вартість послуг з
постачання теплової енергії, що були
надані відповідачу в період з 01 жовтня
2012 року по березень 2013 року, становить
5663 грн. 43 коп.

Також відповідачу направлялись вимоги
про сплату заборгованості №06-1/723 від
19.03.2013 року, № 06-1/1167 від 23.05.2013 року, №
06-1/1167 від 01.08.2013 та акт звірки
взаєморозрахунків від 14.10.2013 р. (а.с. 53-56).

Відповідачем вартість спожитої
теплової енергії оплачено частково в
сумі 858 грн. 93 коп., у зв'язку з чим за ним
утворилась заборгованість в сумі 4804
грн. 50 коп.

Заборгованість відповідача за спожиті
у період з жовтня 2012 р. по березень 2013 р.
послуги позивачем обчислена вірно, за
тарифами встановленими постановою
НКРРКП від 30.09.2011 р. №141.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин позовні вимоги в
частині стягнення 4804 грн. 50 коп.
основного боргу є обґрунтованими, у
зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач
обґрунтовано нарахував відповідачу за
прострочення виконання грошового
зобов'язання 110 грн. 86 коп. 3% річних.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" (далі -
Закон) платники коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" (далі - Закон)
суб'єкти підприємницької діяльності,
які використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі
одного відсотка від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
якщо інший розмір пені не встановлено
угодою сторін, але не більше 100
відсотків загальної суми боргу.

В даному випадку пунктом 12 договору
сторонами було обумовлено, що за
несвоєчасне внесення плати зі
споживача стягується пеня у розмірі 0,1
відсотків від суми боргу за кожний день
прострочки терміну сплати.

Вищим господарським судом України в
оглядовому листі від 29.04.2013 №01-06/767/2013
визначена правова позиція, згідно якої,
оскільки Законом «Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій» встановлено
відповідальність за несвоєчасне
внесення плати за надані комунальні
послуги, то нарахування пені має
відбуватися відповідно саме до
положень цього Закону, а приписи Закону
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» до
таких правовідносин не застосовуються.

На підставі вказаного пункту договору
позивач нарахував відповідачу за
порушення виконання зобов'язань з
оплати вартості теплової енергії 932
грн. 94 коп. пені за період з 21 листопада
2012 року по 21 жовтня 2013 року в розмірі 0,1
відсотків від суми боргу.

За результатами перевірки розрахунку
пені, здійсненого позивачем, судом не
вбачається порушення строків позовної
давності, в тому числі спеціальних
строків, встановлених статтею 232
Господарського кодексу України.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню. До стягнення з
відповідача на користь позивача
підлягає заборгованість за спожиті
послуги з постачання теплової енергії
в розмірі 4804 грн. 50 коп., 110 грн. 86 коп. 3%
річних та 932 грн. 94 коп. пені.

Заперечення відповідача проти
позовних вимог не можуть бути
прийнятими судом до уваги з
урахуванням наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про теплопостачання" тариф (ціна) на
теплову енергію - грошовий вираз витрат
на виробництво, транспортування,
постачання одиниці теплової енергії (1
Гкал) з урахуванням рентабельності
виробництва, інвестиційної та інших
складових, що визначаються згідно із
методиками, розробленими національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг. Регулювання тарифів на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії з
урахуванням змін цін на енергоносії та
інших витрат визначено статтею 15 цього
ж Закону одним із основних завданнями
державного регулювання діяльності у
сфері теплопостачання.

Господарським кодексом України,
Законом України "Про ціни та
ціноутворення", іншими законодавчими
актами встановлено, що в Україні діють
вільні та регульовані ціни. Наведені
норми свідчать, що вартість послуг з
постачання теплової енергії
відноситься до сфери регульованих цін
і встановлюється уповноваженим
державним органом.

Статтею 12 Закону України "Про ціни та
ціноутворення" передбачено, що
державні регульовані ціни
запроваджуються на товари, які
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, мають
істотну соціальну значущість, а також
на товари, що виробляються суб'єктами,
які займають монопольне (домінуюче)
становище на ринку. Згідно частини
третьої цієї статті зміна рівня
державних регульованих цін
здійснюється в порядку і строки, що
визначаються органами, які відповідно
до цього Закону здійснюють державне
регулювання цін.

Вартість послуг з теплопостачання, що
застосовувалась ПАТ "Херсонська ТЕЦ"
протягом опалювального періоду 2011-2013
року затверджена постановою
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України від
30.09.2011 №141.

Частиною шостою статті 276
Господарського кодексу України
передбачено, що розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Статтею 632 Цивільного кодексу
України визначено, що у випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування, зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Посилання відповідача на необхідність
застосування до правовідносин між ним
та позивачем норм Закону «Про захист
прав споживачів» є недоречним з огляду
на те, що відповідно до статті 1 цього
Закону споживачем визначено фізичну
особу, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника. Відповідач отримує
послуги, які надає йому ПАТ «Херсонська
ТЕЦ» саме при здійсненні
підприємницької діяльності. Отже,
приписи Закону «Про захист прав
споживачів» не можуть були застосовані
в даному судовому спорі.

Твердження відповідача про неналежне
виконання позивачем умов договору
судом не враховується оскільки
відповідачем не надано суду
відповідних доказів.

Крім того, не можуть бути враховані
заперечення відповідача щодо
неможливості врахування у справі актів
виконаних робіт у якості належного
доказу.

Статтею 33 Господарського кодексу
України на сторони покладено обов'язок
доведення тих обставин, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Види доказів визначені
статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України, а саме:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Договір, укладений позивачем та
відповідачем не містить вказівки про
обов'язковість складання актів
виконаних робіт. Спеціальні
законодавчі та нормативні акти у сфері
надання житлово-комунальних послуг
також не містять обов'язку
постачальника або виробника та
споживача цих послуг оформлювати акти
виконаних робіт.

Вищий господарський суд України
зазначає, що відсутність підписаного
двостороннього акта виконаних робіт не
є перешкодою для захисту суб'єктивного
матеріального права (у цьому випадку
шляхом стягнення заборгованості, яка
виникла внаслідок неоплати наданих
послуг) у разі, якщо господарський суд,
на підставі зібраних у справі та
оцінених у сукупності доказів,
встановить факт її (послуги) надання
належним чином та в установлений
договором строк (постанова ВГС України
від 26.04.2012 у справі №15/5005/13476/2011).

Таким чином, наявність підписаного
акта не єдиним можливим доказом
виконаних робіт/наданих послуг.

Позивачем надано докази належного
виконання ним умов договору щодо
надання послуг (довідки про наявність
опалення в будинку, в якому знаходиться
приміщення Споживача, в жовтні,
листопаді, грудні 2012 року, січні,
лютому, березні, квітні 2013 року).

Відповідачем не надано доказів щодо
невиконання ПАТ «Херсонська
теплоелектроцентраль» своїх
зобов'язань щодо постачання теплової
енергії згідно договору.

Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 №630, передбачено порядок
перевірки кількісних та/або якісних
показників надання послуг. Пунктами 33-39
Правил встановлено, що у разі
неналежного надання або ненадання
послуг виконавцем споживач повідомляє
про це виконавця в усній формі за
допомогою телефонного зв'язку чи у
письмовій формі за адресами, що
зазначені в договорі. Представник
виконавця, якому не відомі причини
неналежного надання або ненадання
послуг, зобов'язаний узгодити з
виконавцем точний час та дату
встановлення факту ненадання послуг,
надання їх не у повному обсязі або
перевірки кількісних та/або якісних
показників надання послуг. У разі
необхідності проведення такої
перевірки у приміщенні споживача
представник виконавця повинен
з'явитися до споживача не пізніше
визначеного у договорі строку. У разі
незгоди з результатами перевірки
кількісних та/або якісних показників
надання послуг споживач і виконавець
визначають час і дату повторної
перевірки, для проведення якої
запрошується представник
уповноваженого органу виконавчої
влади та/або органу місцевого
самоврядування, а також представник
об'єднання споживачів. За результатами
повторної перевірки складається акт
про неналежне надання або ненадання
послуг, який підписується споживачем
(його представником), представником
виконавця, представниками
уповноваженого органу виконавчої
влади та/або органу місцевого
самоврядування, а також представником
об'єднання споживачів. За результатами
перевірки складається акт-претензія
про неналежне надання або ненадання
послуг (далі - акт-претензія), який
підписується споживачем та
представником виконавця.

Згідно частини другої статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, єдиним доказом того, що позивачем
не виконувались умови договору
неякісні послуги з теплопостачання є
відповідні акти-претензії.
Відповідачем зазначених документів не
надано. Позивачем надано пояснення, що
такі документи протягом періоду з
жовтня 2012 року по квітень 2013 року не
складались.

Відповідач стверджує, що поштові
картки про вручення кореспонденції не
можуть розглядатись як належний доказ
вручення йому рахунків та актів
виконаних робіт. Разом з тим,
відповідач не заперечує факту
отримання кореспонденції від ПАТ
«Херсонська теплоелектроцентраль», що
підтверджується цими поштовими
картками та не наводить доказів того,
що ним отримана інша, ніж рахунки,
кореспонденція. Крім того, відповідач
не заперечує факту отримання ним вимог
про сплату заборгованості від 19.03.2013
№06-1/723, від 23.05.2013 №06-1/1167, та від 01.08.2013
№06-1/1701. Таким чином, матеріали справи
містять належні докази отримання
відповідачам вимоги про виконання
зобов'язань згідно договору.

Таким чином, сукупний аналіз наявних у
справі доказів підтверджує, що
позивачем належним чином виконувались
умови договору, натомість відповідачем
зобов'язання по сплаті отриманих
послуг не виконано.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"
(Бериславське шосе, 1, м. Херсон, , р/р 2029 в ХОУ ВАТ
"Державний ощадний банк України, МФО
352457) - 4804 грн. 50 коп. основного боргу.

3.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"
(Бериславське шосе, 1, м. Херсон, , р/р 2029 в ХОУ ВАТ
"Державний ощадний банк України, МФО
352457) - 110 грн. 86 коп. 3% річних, 932 грн. 94 коп.
- пені та 1720 грн. 50 коп. - витрат по
сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.03.2014 р.

Суддя
Л.І. Александрова