ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 тел. 235-24-26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2014 р.
Справа № 911/388/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лутак Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Науково-виробниче
об'єднання «Київський завод автоматики
ім. Г.І. Петровського»до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича компанія
«Техімпекс»про стягнення 357 268, 70
грн.за участю представників:

від позивача:Абросімов С.С.від
відповідача:не з'явилися суть спору:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача 357 268, 70 грн.
заборгованості за контрактом № КЗА-15
від 01.03.2013 р., з яких: 343 278, 69 грн. -
основного боргу, 6 316, 33 грн. - пені, 6 658,
67 грн. - 3 % річних та 1 015, 01 грн. -
інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань щодо сплати
вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.02.2014 р. порушено
провадження у даній справі та
призначено її розгляд у судовому
засіданні на 24.02.2014 р.

Присутній у судовому засіданні 24.02.2014 р.
представник позивача надав суду
документи по справі (вх. № 3215/14 від
24.02.2014 р.), вимоги ухвали суду від 11.02.2014
р. виконав частково.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.02.2014 р. розгляд справи
відкладено на 13.03.2014 р. у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представника відповідача та
неналежним виконанням сторонами вимог
суду.

12.03.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від позивача надійшов супровідний лист
б/н від 12.03.2014 р. (вх. № 4338/14 від 12.03.2014 р.),
до якого додано витребувані судом
документи.

До господарського суду Київської
області від позивача надійшла заява
про зменшення розміру позовних вимог
б/н від 12.03.2014 р. (вх. № 4339/14 від 12.03.2014 р.),
у якій останній зазначає про те, що
відповідачем 05.03.2014 р. сплачено суму
основного боргу у розмірі 343 278, 69 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням № 2687 від 05.03.2014 р., а тому
позивач зменшив свої вимоги в частині
стягнення з відповідача суми основного
боргу та просить стягнути з
відповідача 6 316, 33 грн. - пені, 6 658, 67
грн. - 3 % річних та 1 015, 01 грн. -
інфляційних втрат.

Суд, в порядку ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
прийняв вищезазначену заяву позивача
про зменшення розміру позовних вимог
до розгляду. Таким чином, судом
розглядаються вимоги позивача про
стягнення з відповідача 6 316, 33 грн. -
пені, 6 658, 67 грн. - 3 % річних та 1 015, 01
грн. - інфляційних втрат з підстав
заявлених у позові.

13.03.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від відповідача надійшло клопотання
про припинення провадження у справі
вих. № 157/03-14 від 13.03.2014 р. (вх. № 4449/14 від
13.03.2014 р.), у якому останній просить суд,
керуючись ст. 22, п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, припинити провадження у
справі № 911/388/14 у зв'язку з тим, що ним
повністю здійснено розрахунок згідно
контракту № КЗА-15 від 01.03.2013 р., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 2687 від 05.03.2014 р., копію якого додано до
клопотання.

Розглянувши вищезазначене клопотання
та матеріали справи, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України), зокрема, у випадку
припинення існування предмета спору
(наприклад, сплата суми боргу, знищення
спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань (п. 4.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»).

З матеріалів справи, зокрема, наданого
сторонами платіжного доручення № 2687
від 05.03.2014 р., вбачається, що
відповідачем було сплачено лише суму
основного боргу у розмірі 343 278, 69 грн.,
а вимоги позивача щодо пені, 3 % річних
та інфляційних втрат залишилися
несплаченими.

Таким чином, оскільки між сторонами
залишилися неврегульовані питання
щодо предмету спору та зважаючи на те,
що позивач наполягає на своїх позовних
вимог про стягнення з відповідача 6 316,
33 грн. - пені, 6 658, 67 грн. - 3 % річних та 1
015, 01 грн. - інфляційних втрат, суд
відмовляє у задоволенні поданого
відповідачем клопотання про
припинення провадження у справі.

Присутній у судовому засіданні
представник позивача повністю
підтримав заявлені позовні вимоги, з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, і просив суд їх
задовольнити з підстав викладених у
позові.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час, дату і місце
розгляду справи, про що свідчать наявні
у матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення, у
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті та зважаючи на
обмежені ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України строки
вирішення спору, суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи відповідно до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України за відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами.

У судовому засіданні 13.03.2014 р.,
відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, присутнього в судовому
засіданні, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.03.2013 р. між сторонами укладено
контракт № КЗА-15, за умовами якого
позивач зобов'язався виготовити, а
відповідач - провести оплату та
прийняти на умовах цього контракту
прилади та механізми (далі - вироби) у
номенклатурі, в кількості та за цінами,
що вказані в додатку № 1, що складає
невід'ємну частину цього контракту.

Відповідно до п. 1.2 контракту загальна
сума цього контракту складає 686 557, 38
грн., в тому числі ПДВ (20 %) 114 426, 23 грн.

Згідно з п. 1.3 контракту позивач
здійснює відвантаження виробів зі
складу в м. Києві. Доставка виробів
виконується самовивозом транспортом
відповідача за його власний рахунок.

Відповідно до розділу 2 контракту
сторони домовилися, що оплату за вироби
буде виконано таким чином:

- відповідач зобов'язаний здійснити
позивачу передоплату в розмірі 50 % від
вартості контракту, що становить 343 278,
69 грн., в тому числі ПДВ 57 213, 12 грн., сума
платежу уточнюється на дату проведення
платежу за офіційним курсом долара США
із розрахунком вартості одиниці
виробу, за курсом НБУ - один долар США
дорівнює 7, 993 грн. на дату 25.02.2013 р., у
термін не пізніше, ніж 5 днів з моменту
підписання цього контракту обома
сторонами на підставі рахунку-фактури,
який виставляється позивачем не
пізніше 5 днів з моменту підписання
контракту обома сторонами (п. 2.1
контракту);

- остаточний розрахунок в розмірі 50 %
від вартості поставлених виробів за
контрактом, що залишається не
сплаченою після оплати авансу
відповідачем, відповідач зобов'язаний
сплатити не пізніше ніж за 10 днів до
закінчення терміну поставки позивачем
виробів згідно з п. 3.1 цього контракту
(п. 2.2 контракту).

Пунктом 2.5 контракту передбачено, що у
випадку порушення термінів оплати
виробів, які встановлено у п. 2.1 та п. 2.2
цього контракту, відповідач сплачує
позивачу пеню в розмірі 0,01 % від суми
платежів, відносно яких допущено
прострочення оплати, за кожний день
прострочення, але не більше 5 % від
загальної суми прострочених платежів.

Згідно з п. 3.1 контракту позивач
здійснює поставку виробів на умовах FCA
м. Київ, вул. Старокиївська, 10 (згідно з
правилами Інкотермс-2000) протягом 3
місяців з моменту отримання
передоплати згідно з п. 2.1 цього
контракту.

Відповідно до п. 3.3 контракту до
отримання платежу на розрахунковий
рахунок згідно з п. 2.1 цього контракту,
позивач має право затримати
відвантаження виробів.

Пунктами 9.1, 9.2 контракту передбачено,
що даний контракт набуває чинності з
моменту підписання його обома
сторонами та діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за даним
контрактом, обов'язки щодо поставки
виробів та взаєморозрахунків за них
повинні бути виконані у термін до 31.12.2013
р.

На виконання умов контракту № КЗА-15 від
01.03.2013 р. позивачем було виставлено
відповідачу рахунок-фактуру № 18 від
11.03.2013 р. на суму 343 278, 69 грн. на
здійснення передоплати відповідно до
п. 2.1 контракту.

Вищезазначений рахунок був оплачений
відповідачем 12.03.2013 р., що
підтверджується наявною у матеріалах
справи банківською випискою по
особовому рахунку за період з 12.03.2013 р.
по 12.03.2013 р.

В подальшому, на виконання умов
контракту № КЗА-15 від 01.03.2013 р.
позивачем було виставлено відповідачу
рахунок-фактуру № 33 від 14.05.2013 р. на суму
343 278, 69 грн. на здійснення остаточної
оплати вартості виробів відповідно до
п. 2.2 контракту. Зазначений
рахунок-фактура був направлений
позивачем відповідачу 17.05.2013 р. разом з
листом вих. № 555/424 від 15.05.2013 р., що
підтверджується наявним у матеріалах
справи фіскальним чеком № 1645 від 17.05.2013
р.

Проте, відповідачем вищезазначений
рахунок-фактура оплачений не був. Разом
з тим, відповідач звернувся до позивача
із листом вих. № 616/07-13 від 17.07.2013 р., у
якому просив відвантажити вироби за
контактом № КЗА-15 від 01.03.2013 р. без
здійснення остаточного розрахунку в
строки передбачені контрактом,
гарантуючи його здійснити до 01.09.2013 р.

Таким чином, на виконання умов
контракту № КЗА-15 від 01.03.2013 р. та
враховуючи лист відповідача вих. №
616/07-13 від 17.07.2013 р., позивач по накладній
№ 026360 від 24.07.2013 р. поставив відповідачу
товар на загальну суму 686 557, 38 грн., а
відповідач, на підставі довіреності №
310 від 23.07.2013 р., вказаний товар отримав.
Копії зазначених документів залучені
до матеріалів справи, оригінали у
судовому засіданні оглянуті.

В порушення своїх договірних
зобов'язань, відповідач остаточної
оплати вартості виробів за
рахунком-фактурою № 33 від 14.05.2013 р. не
здійснив, у зв'язку з чим за ним
утворилася заборгованість перед
позивачем у розмірі 343 278, 69 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до відповідача з
листом вих. № 555/958 від 03.09.2013 р., листом №
555/1098 від 02.10.2013 р. та листом-вимогою вих.
№ 555/1214 від 22.10.2013 р. з вимогою вжити
заходів щодо погашення заборгованості
у сумі 343 278, 69 грн. В підтвердження
надсилання листа-вимоги позивачем до
суду надано фіскальний чек № 8744 від
22.10.2013 р., фіскальний чек № 8942 від 23.10.2013
р. та рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення 05.11.2013
р., копії яких залучено до матеріалів
справи.

Проте, відповідач не виконав свого
зобов'язання щодо здійснення
остаточної оплати вартості виробів за
рахунком-фактурою № 33 від 14.05.2013 р., що і
стало підставою для звернення позивача
з позовом до суду.

Як зазначалося вище, відповідач у
процесі розгляду даної справи сплатив
суму основного боргу у повному обсязі,
що підтверджується наявним у
матеріалах справи платіжним
дорученням № 2687 від 05.03.2014 р., а тому
позивач зменшив свої позовні вимоги на
суму основного боргу та у зв'язку з
порушенням строків виконання
грошового зобов'язання просить
стягнути з відповідача 6 316, 33 грн. -
пені, 6 658, 67 грн. - 3 % річних та 1 015, 01
грн. - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вказані вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу
України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає,
що кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 253 Цивільного кодексу України
передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Враховуючи те, що відповідач порушив
строки виконання грошового
зобов'язання щодо здійснення
розрахунку за отриманий товар в строк
встановлений договором, позивач
просить суд, на підставі п. 2.5 контракту,
стягнути з відповідача пеню в розмірі
0,01 % від суми платежів, відносно яких
допущено прострочення оплати, за
кожний день прострочення, яка за
розрахунком позивача складає 6 316, 33
грн. за період з 03.06.2013 р. по 03.12.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Здійснений позивачем розрахунок пені є
арифметично вірним, відповідає
вказаним вимогам законодавства та
обставинам справи, а тому вимоги в цій
частині позову підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що відповідач
порушив строки виконання грошового
зобов'язання щодо здійснення
розрахунку за отриманий ним товар в
строк встановлений договором, позивач
просить суд стягнути з відповідача 3 %
річних та інфляційні втрати з
простроченої суми грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних з
простроченої суми за період з 03.06.2013 р.
по 24.01.2014 р. складають - 6 658, 67 грн., а
інфляційні втрати з простроченої суми
за період з 03.06.2013 р. по 31.12.2013 р. - 1 015, 01
грн.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних
та інфляційних втрат, здійснений
позивачем та встановлено, що він
відповідає вимогам законодавства та
обставинам справи, а тому вимоги в цій
частині позову підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 6 316, 33 грн. - пені, 6 658, 67
грн. - 3 % річних та 1 015, 01 грн. -
інфляційних втрат у зв'язку із
порушенням останнім умов контракту №
КЗА-15 від 01.03.2013 р. є доведеними,
обґрунтованими, підтверджені доказами,
і підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судовий збір, відповідно приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається судом на
відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Науково-виробниче об'єднання
«Київський завод автоматики ім. Г.І.
Петровського» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
компанія «Техімпекс» (07400, Київська
область, місто Бровари, бульвар
Незалежності, будинок 14,
ідентифікаційний код - 32499006) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Науково-виробниче об'єднання
«Київський завод автоматики ім. Г.І.
Петровського» (04116, місто Київ, вулиця
Старокиївська, будинок 10,
ідентифікаційний код - 14309356) 6 316 (шість
тисяч триста шістнадцять) грн. 33 коп. -
пені, 6 658 (шість тисяч шістсот
п'ятдесят вісім) грн. 67 коп. - 3 % річних, 1
015 (одна тисяча п'ятнадцять) грн. 01 коп. -
інфляційних втрат та 7 145 (сім тисяч сто
сорок п'ять) грн. 37 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України та може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Повне рішення складено: 18.03.2014 р.

Суддя
Т.В. Лутак