ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

11.03.2014 Справа №
901/372/14За позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка»

про стягнення 118217,39 грн.

Суддя Колосова Г.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - ОСОБА_1, особисто, паспорт
НОМЕР_1 виданий 27.10.1998;

Від відповідача - Кісельова О.О.,
довіреність № 994 від 23.12.2013, паспорт
НОМЕР_2 виданий 19.08.1997.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Господарського
суду Автономної Республіки Крим з
позовом до Комунального підприємства
Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка», в якому
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 109900,00 грн.,
пеню в розмірі 6390,73 грн., та 3% річних за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 1507,05 грн., також понесені судові
витрати зі сплати судового збору в сумі
2355,96 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
відповідачем грошових зобов'язань за
Договором №2 від 02.01.2013, Договором №3
від 02.01.2013 та Договором №13 від 29.11.2013,
внаслідок чого за відповідачем
утворилась заборгованість, що і стало
приводом для звернення позивача до
суду із позовом про стягнення вказаної
заборгованості у примусовому порядку.

20.02.2014 до канцелярії суду від позивача
надійшла заява від 18.02.2014 про описку,
допущену у позовній заяві, згідно якої
позивач просить вважати, що на сторінці
1 позову в абзаці «Згідно п. 42 Договору
№2, Комунальне підприємство Ялтинської
міської ради «Шляхоексплуатаційна
ділянка» повинно виконувати оплату
виконаних робіт згідно рахунків
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 8325,00
грн. щомісяця, але Комунальне
підприємство Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка» жодної
оплати своєчасно не здійснила, а суму
заборгованості повністю погасила.
Таким чином у Комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка» на
24.01.2014 по Договору №3 виникла
заборгованість загальною сумою 79900,00
грн.» зазначено, що заборгованість
Комунального підприємства Ялтинської
міської ради «Шляхоексплуатаційна
ділянка» на 24.01.2014 загальною сумою 79900,00
грн. виникла по Договору №2.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 24.02.2014
суд прийняв заяву позивача про описку
до розгляду.

20.02.2014 до канцелярії суду від позивача
надійшли доповнення до позовної заяви,
згідно з якими він просить стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
109900,00 грн., пеню в розмірі 6821,24 грн., та 3%
річних за прострочення виконання
зобов'язання в сумі 1496,15 грн., всього
118217,39 грн., також понесені судові
витрати зі сплати судового збору в сумі
2385,06 грн.,та витрати, пов'язані з
розглядом справи у сумі 190,96 грн.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 24.02.2014
суд прийняв заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про збільшення
позовних вимог до розгляду та
продовжив розгляд справи № 901/372/14 з її
урахуванням.

11.03.2014 у судовому засіданні
представником відповідача було надано
відзив на уточнену позовну заяву,
згідно з яким відповідач визнає суму
основного боргу, заперечує проти суми
пені, 3% річних та судових витрат.

Позивач підтримав позовні вимоги з
урахуванням збільшення позовних вимог.

Суд розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні було оглянуто
оригінали документів, копії яких
додані до позовної заяви.

11.03.2014 у судовому засіданні було
оголошено перерву.

Після перерви розгляд справи було
продовжено за участю позивача особисто
та представника відповідача.

У судовому засіданні після перерви
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надав
доповнення, згідно з якими позивач
відмовляється від стягнення з
відповідача витрат пов'язаних з
розглядом справи у сумі 190,96 грн.

Вказані доповнення прийняті судом до
розгляду.

Всі вказані документи залучені до
матеріалів справи.

Суд вважає, що матеріали справи в
достатній мірі характеризують
правовідносини, що склалися між
сторонами, та вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розгляд справи відкладався в порядку
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України, в
межах строку встановленого статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення позивача
та представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2013 між Комунальним підприємством
Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка», що є
платником податку на прибуток на
загальних підставах (Замовник), в особі
ОСОБА_4, який діє на підставі статуту та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Виконавець), що є платником єдиного
податку по третій групі, який діє на
підставі свідоцтва НОМЕР_3 було
укладено Договір №2 на проведення
робіт по технічному обслуговуванню
машин та обладнання спеціального
призначення (а.с. 20).

Відповідно до пункту 1.1 Договору №2
Замовник доручає, а Виконавець виконує
роботи по технічному обслуговуванню
машин та обладнання спеціального
призначення.

Згідно з пунктом 2.1 Договору №2 договір
набуває чинності після його підписання
обома сторонами і діє до 31.12.2013.

Сума Договору №2 складає 99900,00 грн.
(пункт 4.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.2. Договору №2
Замовник здійснює оплату щомісяця
Виконавцю в розмірі 8325,00 грн. на
поточний рахунок Виконавця на підставі
рахунка та акту виконаних робіт, не
пізніше п'яти днів після отримання
рахунку.

Згідно з пунктом 5.2. Договору №2 за
порушення строків внесення плати за
послуги Замовник сплачує пеню у
розмірі 0.5 відсотків від суми невчасно
внесеної плати за кожен день
прострочення оплати, але не більш
подвійної облікової ставки НБУ, за
кожен день заборгованості.

У випадку недосягнення згоди спори
підлягають розгляду в суді, відповідно
до чинного законодавства (пункт 6.2.
Договору №2).

Договір підписано обома сторонами та
завірено відповідними печатками.

Сторонами не представлено доказів
розірвання договору, визнання його
недійсним тощо.

02.01.2013 між Комунальним підприємством
Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка», що є
платником податку на прибуток на
загальних підставах (Замовник), в особі
ОСОБА_4, який діє на підставі статуту та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Виконавець), що є платником єдиного
податку по третій групі, який діє на
підставі свідоцтва НОМЕР_3 було
укладено Договір №3 на виконання
послуг систем безпеки (охорона
обмежувачів в'їзду) (а.с. 18).

Відповідно до пункту 1.1 Договору №3
Замовник доручає, а Виконавець виконує
послуги систем безпеки (охорона
обмежувачів в'їзду).

Згідно з пунктом 2.1 Договору №3 договір
набуває чинності після його підписання
обома сторонами і діє до 31.12.2013.

Сума Договору №3 складає 99900,00 грн.
(пункт 4.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.2. Договору №3
Замовник здійснює оплату щомісяця
Виконавцю в розмірі 8325,00 грн. на
поточний рахунок Виконавця на підставі
рахунка та акту виконаних робіт, не
пізніше п'яти днів після отримання
рахунку.

Згідно з пунктом 5.2. Договору №3 за
порушення строків внесення плати за
послуги Замовник сплачує пеню у
розмірі 0.5 відсотків від суми невчасно
внесеної плати за кожен день
прострочення оплати, але не більш
подвійної облікової ставки НБУ, за
кожен день заборгованості.

У випадку недосягнення згоди спори
підлягають розгляду в суді, відповідно
до чинного законодавства (пункт 6.2.
Договору №3).

Договір підписано обома сторонами та
завірено відповідними печатками.

Сторонами не представлено доказів
розірвання договору, визнання його
недійсним тощо.

Додатковою угодою №1 від 22.07.2013 до
Договору №3 було внесено зміни,
зокрема, у пункт 4.1., згідно з яким сума
Договору складає 49950,00 грн. (а.с. 19).

Додаткова угода №1 від 22.07.2013 підписана
обома сторонами та завірена
відповідними печатками.

29.11.2013 між Комунальним підприємством
Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка», що є
платником податку на прибуток на
загальних підставах (Замовник), в особі
ОСОБА_4, який діє на підставі статуту та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Виконавець), що є платником єдиного
податку по третій групі, який діє на
підставі свідоцтва НОМЕР_3 було
укладено Договір №13 на проведення
робіт по ремонту та технічному
обслуговуванню електричного
обладнання (а.с. 23).

Відповідно до пункту 1.1 Договору №13
Замовник доручає, а Виконавець виконує
роботи по ремонту та технічному
обслуговуванню.

Згідно з пунктом 2.1 Договору №13 договір
набуває чинності після його підписання
обома сторонами і діє до 31.12.2013, а у
частині грошових зобов'язань до
повного розрахунку.

Сума Договору №13 складає 30000,00 грн.
(пункт 4.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.2. Договору №13
Замовник здійснює оплату у повному
обсязі, на поточний рахунок Виконавця
на підставі рахунка та акту виконаних
робіт, не пізніше п'яти днів після
отримання рахунку.

Згідно з пунктом 5.2. Договору №13 за
порушення строків внесення плати за
послуги Замовник сплачує пеню у
розмірі 0.5 відсотків від суми невчасно
внесеної плати за кожен день
прострочення оплати, але не більш
подвійної облікової ставки НБУ, за
кожен день заборгованості.

У випадку недосягнення згоди спори
підлягають розгляду в суді, відповідно
до чинного законодавства (пункт 6.2.
Договору №13).

Договір підписано обома сторонами та
завірено відповідними печатками.

Сторонами не представлено доказів
розірвання договору, визнання його
недійсним тощо.

Вищевказані послуги за Договором №2
від 02.01.2013 були виконані позивачем у
повному обсязі, що підтверджується
актами про виконання робіт на загальну
суму 99900,00 грн. та розрахунком
вартості проведення робіт по
технічному обслуговуванню підйомних
механізмів (а.с. 21).

Послуги за Договором №3 від 02.01.2013 були
виконані в обсязі 50%, що
підтверджується актами про виконання
робіт на загальну суму 49950,00 грн.

Також послуги за Договором №13 від
29.11.2013 були виконані позивачем у
повному обсязі, що підтверджується
актом про виконання робіт на загальну
суму 30000,00 грн.

Акти про виконання робіт підписані
обома сторонами, завірені відповідними
печатками та містяться у матеріалах
справи.

Відповідно до акту звірки взаємних
розрахунків за період з 01.01.2013 по 10.12.2013
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 79900,00 грн. (а.с. 25).

Акт звірки взаємних розрахунків
підписаний обома сторонами та
завірений відповідними печатками.

Також Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 було направлено на адресу
відповідача претензію №1 від 19.12.2013 про
сплату заборгованості, що складає 153428,14
грн. (а.с. 14-17).

Таким чином, неналежне виконання
відповідачем грошових зобов'язань за
вказаними Договорами й стало приводом
для звернення позивача з позовом до
суду для стягнення заборгованості у
розмірі 109900,00 грн. в примусовому
порядку.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 901
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором. (частина 1 статті 903
Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. При цьому,
майново-господарськими, згідно з
частиною 1 статті 175 Господарського
кодексу України, визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічне
положення стосовно господарських
зобов'язань міститься в частині 1
статті 193 Господарського кодексу
України, якою визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(стаття 530 Цивільного кодексу України).

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Згідно статті 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами Договору.

Відповідно до статті 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.

Як вбачається з відзиву на позовну
заяву відповідач суму заборгованості
за Договором №3 не визнає у зв'язку із
тим, що вона була погашена Комунальним
підприємством Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка».

У позовній заяві з урахуванням описки
зазначено, що сума боргу за Договором
№3 була погашена відповідачем у
повному обсязі, а заборгованість існує
за Договором №2.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується факт неналежного
виконання відповідачем грошових
зобов'язань за Договором №2 від 02.01.2013 у
сумі 79900,00 грн. та Договором №13 від
29.11.2013 у сумі 30000,00 грн., всього 109900,00 грн.

Перевіривши розрахунок, який наданий
позивачем, суд встановив, що сума боргу
у розмірі 109900,00 грн. є обґрунтованою та
підлягає стягненню.

Доводи відповідача щодо невизнання
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості за договором №3,
оскільки йому не було направлено
претензію з вимогою про сплату
заборгованості суд до уваги не приймає.
Порядок розрахунків та строки оплати
передбачені договором, а пред'явлення
претензії не є обов'язковим згідно із
чинним законодавством.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню за Договором №2 від
02.01.2013 у сумі 5466,74 грн., за Договором №3
від 02.01.2013 у сумі 1012,58 грн. та Договором
№13 від 29.11.2013 у сумі 341,92 грн., всього 6821,24
грн.

Відповідно до пункту 5.2. Договорів №2,
№3 та №13 за порушення строків внесення
плати за послуги Замовник сплачує пеню
у розмірі 0.5 відсотків від суми
невчасно внесеної плати за кожен день
прострочення оплати, але не більш
подвійної облікової ставки НБУ, за
кожен день заборгованості.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язань
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного
кодексу України виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Поняття пені передбачено у статті 549
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідач проти нарахованої суми пені
та 3% річних на суму боргу за Договором
№3 заперечував, у звязку із сплатою
боргу за цим договором до подачі позову
до суду.

Судом було досліджено, що сума пені та 3%
річних за Договором №3 була нарахована
за період до сплати заборгованості,
тому вважає її обгрунтованою.

Також відповідач заперечував проти
вимог щодо стягнення пені у повному
обсязі, оскільки заборгованість
склалась не з вини відповідача, а на
підставі недофінансування з бюджету м.
Ялта. При цьому відповідач зазначив, що
математично розрахунок пені та 3%
річних здійснений позивачем правильно.

Вказані доводи суд до уваги не приймає,
оскільки нарахування пені передбачено
умовами договорів.

Перевіривши наданий до суду розрахунок
пені з урахуванням дат початку
прострочення заборгованості та
часткових сплат суд дійшов висновку, що
вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені у розмірі 6821,24 грн.
обгрунтовані та підлягають
задоволенню.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних за Договором №2
від 02.01.2013 у сумі 1211,55 грн., за Договором
№3 від 02.01.2013 у сумі 205,70 грн. та
Договором №13 від 29.11.2013 у сумі 78,90 грн.,
всього 1496,15 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само трьох процентів
річних з простроченої суми,
здійснюється незалежно від тієї
обставини, чи був передбачений
договором відповідний захід
відповідальності.

Перевіривши розрахунок суд вважає його
обгрунтованим.

Зважаючи на те, що факт прострочки не
виконання грошового зобов'язання за
Договором №2 від 02.01.2013, Договором №3
від 02.01.2013 та Договором №13 від 29.11.2013
підтверджується матеріалами справи,
вимога позивача щодо стягнення з
відповідача 3% річних є такою, що
заснована на законі.

За таких обставин, вимога позивача щодо
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 1496,15 грн. від
простроченої суми підлягає
задоволенню.

Доказів, що підтверджують зворотне, ніж
встановлено судом, сторонами не надано,
в той час, відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень способом, встановленим
для доведення такого роду фактів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем судовий збір сплачений у
більшому розмірі.

Тому надміру перерахований судовий
збір у сумі 20,71 грн. підлягає поверненню
позивачу з Державного бюджету України.

Судовий збір покладаються на
відповідача згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення,
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення оформлено відповідно до статті
84 Господарського процесуального
кодексу України та підписано 13.03.2014.

З урахуванням викладеного, керуючись
статями 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Шляхоексплуатаційна ділянка» на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 109900,00
грн., пеню у розмірі 6821,24 грн., 3% річних у
розмірі 1496,15 грн. та 2364,35 грн. судових
витрат.

3. Повернути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 надміру
перерахований судовий збір у сумі 20,71
грн. сплачений платіжним дорученням №55
від 24.01.2014 та платіжним дорученням
№ПН6675 від 10.02.2014.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Суддя Г.Г.
Колосова