ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 р.
Справа №917/2464/13

За позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до комунального виробничого
підприємства
"Комсомольськтеплоенерго"

про стягнення 6136234 грн. 81 коп.

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

в засіданні суду 12.02.2014р.

від позивача: Мельник В. В.

від відповідача: Рубан Н. Б.

в засіданні суду 19.02.2014р.

від позивача: Данилевський О.М.

від відповідача: Рубан Н. Б.

в засіданні суду 26.02.2014р.

до перерви

від позивача: не з"явився

від відповідача: Рубан Н. Б.

в засіданні суду 26.02.2014р.

після перерви

від позивача: не з"яився

від відповідача: не з"явився

Рішення прийняте після перерв,
оголошених в засіданні суду 12.02.2014р. до
19.02.2014р., 19.02.2014р. - до 26.02.2014р. та 26.02.2014р. -
до 26.02.2014р. до 15 годин 20 хв.

Розглядається позовна заява про
стягнення з відповідача 6136234 грн. 81 коп.,
в т.ч. 4933309 грн.11 коп. основного боргу,
396900 грн. 12 коп. пені, 585707 грн. 80 коп.
штрафу, 29540 грн. 47 коп. інфляційних, 190777
грн. 30 коп. річних.

Відповідач позов не визнав посилаючись
на встановлення відповідачу органами
державної влади безрентабельного
тарифу на житлово-комунальні послуги і
ненадання державою субвенцій. Крім
того, у відзиві на позов відповідач
просить відстрочити стягнення
основного боргу в сумі 4933309 грн. 11 коп.
до вирішення позивачем питання щодо
оформлення договору про проведення
розрахунків за газ із застосуванням
фінансових казначейських векселів (т.1,
а.с. 114-115).

25.02.2014 р. від позивача надійшла
телеграма, в якій позивач просить
відкласти розгляд справи посилаючись
на неможливість явки представника
позивача в судове засідання 26.02.2014р. (т.2,
а.с.13).

Будь-яких доказів в обґрунтування
клопотання про відкладення розгляду
справи позивач не навів та не надав,
отже клопотання позивача не
обгрунтоване.

Крім того, згідно ч.1 ст.77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи в межах строків, встановлених
статтею 69 ГПК України.

Строк, встановлений статтею 69 ГПК
України, з урахуванням продовження
строку на 15 днів ухвалою суду від
12.02.2014р., спливає 27.02.2014р. Строк, що
залишився, недостатній для відкладення
розгляду справи.

З врахуванням викладеного клопотання
позивача про відкладення розгляду
справи задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні відповідно до
ст.85 ГПК України оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін в
засіданнях суду 09.01., 12.02., 19.02. та 26.02.2014р.
суд встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача
4933309 грн. 11 коп. заборгованості за
поставлений відповідачу протягом
липня-грудня 2012 р. природний газ.
Виходячи з доданого до позовної заяви
розрахунку (т.1, а.с.9-22) зазначена
заборгованість стягується за газ,
поставлений відповідачу у грудні 2012 р.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача штраф, пеню, річні та
інфляційні, нараховані за несвоєчасну
оплату газу за липень-грудень 2012р. та за
минулі періоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 30 вересня 2011 року
між ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (позивачем)
та КВП "Комсомольськтеплоенерго"
(відповідачем) було укладено договір
на купівлю-продаж природного газу №
14/2381/11. Згідно з договором позивач
передав у власність відповідачу
протягом жовтня 2011 року - грудня 2012 року
природний газ у обсязі 30917,863 тис.м3 на
загальну суму 40477666,25 грн.

Позивач вказує, що частина
заборгованості та нарахованих до 21
серпня 2012 року штрафних санкцій за
несвоєчасну оплату, а саме за
прострочення оплати газу, поставленого
відповідачу протягом жовтня 2011 року -
червня 2012 року, стягнуті рішенням
господарського суду Полтавської
області по справі № 18/1803/12, а тому не є
предметом даного позову, відповідно,
предметом даного позову є стягнення
заборгованості за природний газ,
поставлений відповідачеві протягом
липня-грудня 2012 року, штрафні санкції
нараховані за несвоєчасну оплату за
цей період, а також донараховані
штрафні санкції, 3 % річних та
інфляційні за прострочення оплати, які
відбулися в минулих періодах.

Позивач також зазначає, що відповідно
до п.6.1 договору "оплата за газ
здійснюється покупцем (відповідачем)
виключно грошовими коштами шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки газу, остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14 числа місяця наступного за місяцем
поставки газу" і що згідно п.7.2 договору,
"у разі невиконання покупцем пункту 6.1
умов цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 % від суми
простроченого платежу".

Дослідивши доводи сторін та надані у
справі докази, суд, при вирішенні спору,
виходить з наступного:

Виходячи з наданої позивачем копії
договору № 14/2381/11 від 30.09.2011р. (далі-
договір) та додаткових угод до нього
(т.1, а.с.23-33), позивач (продавець)
зобов'язався передати у власність
відповідачу (покупцю) у IV кварталі 2011 р.
та у 2012 р. природний газ, а відповідач
(покупець) зобов'язався приймати та
оплачувати газ (п.1.1 договору).
Відповідно до п.6.1 договору оплата за
газ здійснюється покупцем
(відповідачем) виключно грошовими
коштами шляхом 100 % поточної оплати
протягом місяця поставки газу,
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця наступного за місяцем поставки
газу.

Отримання газу відповідачем
підтверджено наданими позивачем
копіями актів приймання-передачі газу
(т.1, а.с.34-60) і не заперечується
відповідачем. Зокрема, згідно копій
актів від 31.12.2012р. відповідачем у грудні
2012 р. прийнято природного газу на суму
4933309 грн. 11 коп. (т.1, а.с.59) і на суму 1318
грн. 37 коп. (т.1, а.с.60).

Як зазначає позивач у розрахунку
стягуваної за позовом суми, відповідач
07.03.2012р. оплатив поставлений у грудні
2013р. газ частково, в сумі 1318 грн. 37 коп.
Доказів сплати цієї суми позивач не
надав, але вказана сума і дата її оплати
підтверджена відповідачем у
доповненні до відзиву без № і дати (т.1,
а.с.223).

Доказів оплати решти поставленого в
грудні 2012 р. газу, а саме 4933309 грн.
11 коп., відповідач не навів та не
надав. Виходячи з відзиву на позов (т.1,
а.с.114-115) та доповнення до відзиву на
позов (т.1, а.с.222-225) відповідач наявність
боргу в сумі 4933309 грн. 11 коп. не
заперечує.

В заяві від 25.02.2014р. (т.2, а.с.14) відповідач
просить відмовити в позові в частині
стягнення 4520000 грн. 00 коп., залишок в
сумі 413309 грн. 11 коп. відстрочити до
01.02.2015р., посилаючись на договір за № 92/30
від 12 лютого 2014 р. про організацію
взаєморозрахунків та розпорядження
голови обласної державної
адміністрації за № 44 від 10.02.2014р.

Виходячи з наданих відповідачем копій
розпорядження Полтавської
облдержадміністрації № 44 від 10.02.2014р.
та додатку № 1 до нього Комсомольську
визначена субвенція з державного
бюджету в обсязі 4520000 грн. 00 коп. (т.2,
а.с.15).

Згідно наданої відповідачем копії
договору № 92/30 від 12.02.2014р. (т.2, а.с.16-18)
відповідач (сторона шоста) перераховує
на рахунок позивача (сторони останньої)
кошти в сумі 4520000 грн. 00 коп. для
погашення заборгованості за природний
газ за 2012 рік згідно з договором від
30.09.2011р. № 14/2381/11. Пунктами 16, 17 договору
№ 92/30 передбачено, що договір є дійсним
лише у разі проведення відповідного
фінансування; сторони засвідчують, що
після виконання договору вони не мають
одна до одної жодної претензії
стосовно предмета договору.

Доказів проведення відповідного
фінансування і доказів перерахування
(сплати) зазначеної суми позивачу
відповідач не навів та не надав і
представник відповідача в засіданні
суду 26.02.2014р. повідомила, що станом на
26.02.2014р. вказана сума відповідачем не
сплачена.

Виходячи з викладеного, зобов'язання
відповідача сплатити позивачу
стягувану за позовом суму боргу не
припинилось, отже посилання
відповідача на укладення договору №
92/30 від 12.02.2014р. не може бути враховане.

Таким чином, позов в частині стягнення
4933309 грн. 11 коп. заборгованості за
поставлений у грудні 2012 р. газ
обґрунтований і підлягає задоволенню.

У відзиві на позов (т.1, а.с.114-115) та у
доповненні до відзиву на позов (т.1, а.с.
223-225) відповідач просить стягнення
основного боргу в сумі 4933309 грн. 11 коп.
відстрочити до вирішення позивачем
питання щодо оформлення договору про
проведення розрахунків, посилаючись на
те, що 19.10.2013 р. позивачу був наданий
договір на суму 4933309,11 грн. До відзиву
відповідачем додана копія проекту
договору (т.1, а.с.118-119).

Як зазначив Вищий господарський суд
України у постанові Пленуму від 17.10.2012
р. № 9 "відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк".

Відповідач у відзиві на позов та в
доповненні до відзиву на позов просить
відстрочити стягнення основного боргу
до вчинення позивачем певних дій, тобто
на невизначений строк. Крім того,
доказів надіслання чи вручення
позивачем зазначеного у відзиві
проекта договору і, відповідно, доказів
можливості його укладення (вчинення
позивачем певних дій), відповідач не
навів та не надав.

У заяві від 25.02.2014 р. (т.2, а.с.15)
відповідач просить відстрочити
залишок основного боргу в сумі 413309,11
грн. до 01.02.2015р. Будь-якого
обґрунтування зазначеної дати,
зокрема, будь-яких доказів щодо того, що
саме до 01.02.2015р. зміняться обставини та
в результаті таких змін відповідач
буде в змозі сплатити вказану суму,
відповідач не навів та не надав.

Крім того, згідно статті 121 ГПК України
господарський суд може відстрочити або
розстрочити виконання рішення.
Відповідач у відзиві на позов і
доповненні до відзиву на позов просить
відстрочити стягнення основного боргу,
а в заяві від 25.02.2014р. просить
відстрочити залишок в сумі 413309,11 грн.
Відстрочка стягнення та відстрочка
залишку не передбачені нормами ГПК
України, отже прохання відповідача
відстрочити стягнення та відстрочити
залишок не ґрунтується на нормах ГПК.

З врахуванням наведеного заяви
відповідача про відстрочку стягнення
основного боргу в сумі 4933309,11 грн. та
відстрочку залишку основного боргу в
сумі 413309,11 грн. задоволенню не
підлягають.

Крім основного боргу позивач просить
стягнути з відповідача пеню в розмірі
396900 грн. 12 коп. та штраф в розмірі 585707
грн. 80 коп.

Як зазначалось вище, відповідно до п.6.1
договору оплата за газ здійснюється
покупцем (відповідачем) виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу,
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця наступного за місяцем поставки
газу. Згідно п.7.2 договору у разі
невиконання покупцем пункту 6.1 цього
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 % від суми
простроченого платежу.

Прострочка відповідачем оплати за газ,
в т.ч. понад 30 днів, підтверджена
матеріалами справи і не заперечується
відповідачем.

Контррозрахунок пені та штрафу
відповідачем наданий лише щодо їх
нарахування на суму прострочених
платежів за газ, отриманий
відповідачем у грудні 2012 р. (т.1, а.с.223-224),
при цьому у розрахунку пені
відповідачем допущені арифметичні
помилки, зокрема, за період з 10.06.2013р. по
14.07.2013р. пеня складає 66227 грн. 99 коп., а не
61497 грн. 40 коп., як зазначає відповідач. З
врахуванням цього розрахунок
відповідача щодо пені необґрунтований,
а тому не може бути врахований.

Сума штрафу, нарахованого позивачем за
несвоєчасну оплату газу, отриманого
відповідачем у грудні 2012 р., у
розрахунку відповідача відповідає
сумі штрафу по розрахунку позивача.

Щодо нарахування пені та штрафу та інші
суми прострочених платежів відповідач
контррозрахунку чи заперечень по
розрахунку позивача не надав.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання. З
врахуванням цього посилання
відповідача на ненадання державою
субвенцій відповідачу та затвердження
державними органами безрентабельного
тарифу на комунальні послуги не може
бути враховане.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення пені в сумі 396900 грн. 12 коп. та
штрафу в сумі 585707 грн. 80 коп.
обґрунтована і підлягає задоволенню
повністю.

Позивач також просить стягнути з
відповідача 190777 грн. 30 коп. річних та
29540 грн. 47 коп. інфляційних.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір відсотків.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення річних та інфляційних
правомірна, але сума річних та
інфляційних позивачем завищена.

Так, за період з 15.07.2013р. по 25.11.2013р.
позивач безпідставно нараховує річні
на суму боргу 4934627 грн. 48 коп., оскільки,
як зазначає сам позивач, в зв'язку зі
сплатою 07.03.2013р. 1318 грн. 37 коп. борг
зменшився, та з 07.03.2013р. складає 4933309 грн.
11 коп. В результаті цього сума річних
завищена позивачем на 14 грн. 51
коп. В цій частині вимога про стягнення
річних необґрунтована і задоволенню не
підлягає. В решті суми річних позов
підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Отже, нарахування інфляційних згідно
вищевказаної статті ЦК України
відбувається за весь час прострочення
без обмежень певним вибірковим
періодом. Цією нормою передбачено
підрахунок індексу інфляції не за
окремі інтервали часу, а вцілому, за
весь період прострочення. І, якщо
індекс інфляції в окремі періоди є
меншим за одиницю, то це не змінює її
правову природу. Викладене
підтверджується і судовою практикою.
Так, у постанові від 10.04.2013р. по справі
№18/1805/12 Вищий господарський суд
України зазначив, що є цілком
неприпустимим при розрахунку
інфляції пропуску жодного місяця.

Згідно п. 3.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 року розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція). У
застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 №62-97р.

Всупереч наведеному позивач нараховує
інфляцію лише за окремі місяці, а не за
весь період прострочки. Так, за
прострочку оплати 225162 грн. 67 коп. за газ,
поставлений у грудні 2011 р., позивач
просить стягнути інфляційні за
вересень 2012 р., посилаючись на те, що за
період до 21.08.2012р. інфляційні по цьому
боргу стягнуті рішенням суду у справі
№18/1803/12. При цьому позивачем не
враховано, що зазначена сума сплачена
відповідачем 07.12.2012р., отже період
прострочки закінчився 07.12.2012р. За
період з вересня по листопад 2012р. мала
місце дефляція. Крім того, виходячи з
наданої позивачем копії позовної заяви
від 04.09.2012р. (т.2, а.с.2-5) до стягнення у
справі №18/1803/12 заявлялись інфляційні
за період з листопада 2011 р. по квітень
2012р., а виходячи з копії розрахунку
стягуваної суми у справі № 18/1803/12 до
стягнення у зазначеній справі
заявлялись інфляційні за період з
листопада 2011 р. по березень 2012р. включно
(т.2, а.с.12). У справі № 18/1803/12 позов в
частині інфляційних задоволено
повністю в розмірі заявленої за
позовом суми (т.1, а.с.159-164), отже фактично
у справі № 18/1803/12 інфляційні стягнуті
за період до березня 2012 р. включно, а не
до 21.08.2012р., як зазначає позивач. За
період з квітня 2012 р. по листопад 2012 р.,
та з травня 2012р. по листопад 2012р. також
мала місце дефляція. Отже позивачем
безпідставно заявлена вимога про
стягнення інфляційних в сумі 225 грн. 16
коп., нарахованих на вказану вище суму
боргу лише за вересень 2012 р.

Аналогічно, за прострочку оплати газу,
поставленого у березні 2012 р. позивач
нараховує інфляційні на суму боргу 2900321
грн. 56 коп. за вересень 2012 р., тоді як
вказана сума боргу підлягала сплаті до
14.04.2012р., фактично сплачена частинами в
період до 19.11.2012р. включно. За період з
квітня 2012 р. по листопад 2012р. мала місце
дефляція, отже інфляційні в сумі 2900 грн.
23 коп. на вказану суму боргу позивачем
також нараховані безпідставно.

Так само безпідставно позивачем
нараховані інфляційні:

- в сумі 2333 грн. 33 коп. - на суму боргу
1166665 грн. 04 коп. за газ, поставлений у
квітні 2012р., строк оплати якого - до
14.05.2012р.;

- в сумі 1441 грн. 27 коп. - на суму боргу 720994
грн. 77 коп. за газ, поставлений у травні
2012р., строк оплати якого - до 14.06.2012р.;

- в сумі 320 грн. 36 коп. - на суму боргу 160181
грн. 94 коп. за газ, поставлений у червні
2012р. строк оплати якого - до 14.07.2012р.;

- в сумі 1174 грн. 79 коп. - на суму боргу 587393
грн. 54 коп. за газ, поставлений у липні
2012 р., строк оплати якого - до 14.08.2012р.

Фактично вказані суми боргу сплачені
21.12.2012р. За періоди: з травня 2012р. по
грудень 2012р., з червня 2012р. по грудень
2012р., з липня 2012р. по грудень 2012р. та з
серпня 2012 р. по грудень 2012р. також мала
місце дефляція.

Таким чином, позивачем безпідставно
заявлені до стягнення вказані вище
суми інфляційних, в цій частині позов
необґрунтований і задоволенню не
підлягає.

За газ, поставлений у серпні 2012р. на
суму 511293 грн. 66 коп., оплата мала бути
здійснена до 14.09.2012р. Фактично оплата
проведена 21.12.2012р. З врахуванням
наведеної вище ч.2 ст.625 ЦК України та
рекомендацій Верховного Суду України
№ 62-97 від 03.04.1997р. інфляційні
підлягають нарахуванню за період з
вересня 2012 р. по грудень 2012 р. в сумі 1022
грн. 08 коп. Позивачем безпідставно
нараховані інфляційні на цю суму боргу
лише за грудень 2012р., в результаті чого
сума інфляційних завищена на 0 грн. 51
коп.

Аналогічно за газ, поставлений:

- у вересні 2012р. на суму 570986 грн. 62 коп.,
строк оплати - до 14.10.2012р., фактична
оплата проведена 21.12.2012р., інфляційні за
період з жовтня 2012р. по грудень 2012р.
складають 569 грн. 84 коп.; в цій сумі позов
обґрунтований та підлягає задоволенню;
в решті суми інфляційних, нарахованих
позивачем на вказану суму боргу позов
необґрунтований і задоволенню не
підлягає;

- у жовтні 2012 р. на суму 1762953 грн. 01 коп.,
строк оплати до 14.11.2012р., фактична
оплата проведена 21.12.2012р., інфляційні за
період з листопада 2012р. по грудень 2012р.
складають 1759 грн. 43 коп.; в цій сумі
позов обґрунтований та підлягає
задоволенню. В решті суми інфляційних,
нарахованих позивачем на вказану суму
боргу, позов необґрунтований і
задоволенню не підлягає.

Вимога про стягнення інфляційних в
сумі 5584 грн. 79 коп. за прострочку оплати
2792396 грн. 61 коп. вартості газу,
поставленого в листопаді 2012р., заявлена
правомірно та підлягає задоволенню
повністю.

За прострочку оплати газу,
поставленого у грудні 2012 р. позивач
просить стягнути інфляційні за січень
2013 р. в сумі 9869 грн. 25 коп., тоді як за газ,
поставлений у грудні 2012 р. оплата суми
4933309,11 грн. прострочена з 14.01.2013р. до дня
подання позову - 05.12.2013р., інфляція за
період з січня 2013р. по листопад 2013р.
включно відсутня; оплата суми 1318 грн. 37
коп. прострочена з 14.01.2013р. по 06.03.2013р.,
сума інфляції за прострочку оплати 1318
грн. 37 коп. за період з січня 2013 р. по
лютий 2013 р. складає 1 грн. 32 коп. Таким
чином, в частині стягнення 1 грн. 32 коп.
інфляційних вимога обґрунтована і
підлягає задоволенню, в решті суми
інфляційних, нарахованих позивачем за
прострочку оплати газу, отриманого
відповідачем у грудні 2012 р. позов
необґрунтований і задоволенню не
підлягає.

Виходячи з викладеного, вимога про
стягнення інфляційних підлягає
задоволенню частково в сумі 8936 грн. 14
коп.

Як зазначалось вище відповідно до ч.1
ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. З врахуванням цього
посилання відповідача на ненадання
державою субвенцій відповідачу та
затвердження державними органами
безрентабельного тарифу на комунальні
послуги не може бути враховане.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з комунального виробничого
підприємства Комсомольськтеплоенерго"
(, 39801, Полтавська
область, м.Комсомольськ, вул.Молодіжна,
8; р/р 15 в Полтавській філії ПАТ
"Укргазбанк", МФО 331520) на користь
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (, 01001,
м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; р/р 1,
банк АТ "Ощадбанк", МФО 300 грн. 11
коп. основного боргу, 396900 грн. 12 коп.
пені, 585707 грн. 80 коп. штрафу, 190762 грн. 79
коп. річних, 8936 грн. 14 коп. інфляційних,
68285 грн. 94 коп. витрат по судовому збору.

3. В решті позову відмовити.

4. У відстроченні стягнення основного
боргу та відстроченні залишку
основного боргу відповідачу відмовити.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Суддя
Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 12.03.2014р. в
зв'язку з хворобою судді.