КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р. Справа№ 910/21961/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі Царук І.О.

за участю

представників сторін : від
позивача -Волчек Н.М.

від
відповідача - Гогітідзе В.Ф.

розглянувши

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Українська

страхова компанія
"Гарант-Авто"

на рішення

господарського суду м. Києва

від 24.01.2014 року.

у справі №910/21961/13 (Суддя
Куркотова Є.Б.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Українська

страхова компанія
"Гарант-Авто"

до Публічного
акціонерного товариства "Автобаза №1"

про стягнення 10203,90
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 24.01.2014 року в задоволені позову
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Гарант
Авто" відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Представником відповідача подано
відзив на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 27.07.2011 р. між позивачем, в особі
Київської філії "Лівобережна" та
Публічним акціонерним товариством
"Автобаза №1" укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, оформлений полісом №АА/5393099,
об'єктом страхування за яким є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням майном, а саме:
автомобілем "Volvo", держаний
реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок
настання страхових випадків, зокрема,
події, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час ДТП, яка сталася
за участю забезпеченого транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором (Полісом).

11.08.2011 р. о 15 годині 30 хвилин водій
ОСОБА_4, керуючи автомобілем "Volvo",
держаний реєстраційний номер НОМЕР_1,
на вул. Братиславська, 7 в м. Києві не
контролював технічний стан
транспортного засобу, допустив
відокремлення лівого заднього колеса,
яке в свою чергу зіткнулось з
автомобілем "Volvo", держаний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
призвело до механічного пошкодження
транспортного засобу, чим порушив п. 1.5
Правил дорожнього руху України.

З наявного в матеріалах справи
подорожнього листа від №108973,
виписаного ПАТ "Автобаза №1",
вбачається, що ОСОБА_4 є працівником ПАТ
"Автобаза №1", а саме працює на посаді
водія.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 08.09.2011 р. у справі №3-6028
водія ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення, а
справу за вчинення правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП щодо нього
закрито, обмежившись усним
зауваженням.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції Закону чинній на
момент укладання полісу та настання
страхового випадку - ДТП) про настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до звіту №549 про визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу "Volvo", держаний реєстраційний
номер НОМЕР_2, складеного 17.08.2011 р. ФОП
ОСОБА_5, вартість матеріального збитку,
завданого власникові автомобіля "Volvo",
держаний реєстраційний номер НОМЕР_2,
що дорівнює вартості відновлювального
ремонту з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 12 856,68 грн.

Страховим актом №131375 від 30.01.2012 р.
пошкодження транспортного засобу
марки "Volvo", держаний реєстраційний
номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, що сталося
11.08.2011 р. о 15 годині 30 хвилин на вул.
Братиславська, 7 в м. Києві, визнано
позивачем страховим випадком та
призначено до виплати в якості
страхового відшкодування 10 203,90 грн.

На підставі страхового акту, позивач
виконуючи свої зобов'язання за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, оформленим полісом №АА/5393099,
здійснив виплату страхового
відшкодування в сумі 10 203,90 грн. на
рахунок ПВКП "Пріор", заподіяну водієм
забезпеченого транспортного засобу
автомобіля "Volvo", держаний
реєстраційний номер НОМЕР_2,
страхувальником за яким є відповідач,
що підтверджується наявним в
матеріалах справи платіжним
дорученням №1607 від 09.02.2012 р.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного
кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на момент
укладання договору та настання
страхового випадку - ДТП) встановлено
виключний перелік підстав, за
наявності яких страховик має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого ним транспортного
засобу.

Так, відповідно до ст. 38 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, чинній на момент
укладання договору та настання
страхового випадку - ДТП) страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, зокрема,
якщо дорожньо-транспортна пригода
визначена в установленому порядку
безпосереднім наслідком
невідповідності технічного стану та
обладнання транспортного засобу
існуючим вимогам Правил дорожнього
руху.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на той факт, що
дорожньо-транспортна пригода
трапилась внаслідок невідповідності
технічного стану транспортного засобу
"Volvo", держаний реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить відповідачу та
знаходився під керуванням його
працівника, що стало підставою для
звернення останнього до суду з
регресним позовом в порядку ст. 38
вказаного Закону.

З постанови Деснянського районного
суду м. Києва від 08.09.2011 р. у справі №3-6028
вбачається, що ДТП сталася в результаті
порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 1.5
Правил дорожнього руху України.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р.
№1306 встановлено, що дії або
бездіяльність учасників дорожнього
руху та інших осіб не повинні
створювати небезпеку чи перешкоду для
руху, загрожувати життю або здоров'ю
громадян, завдавати матеріальних
збитків. Особа, яка створила такі умови,
зобов'язана негайно вжити заходів для
забезпечення безпеки дорожнього руху
на цій ділянці дороги та вжити всіх
можливих заходів для усунення
перешкод, а якщо це неможливо,
попередити про них інших учасників
дорожнього руху, повідомити підрозділ
міліції, власника дороги або
уповноважений ним орган.

Таким чином, в основу постанови
Деснянського районного суду м. Києва
від 08.09.2011 р. у справі №3-6028 покладено
факт, що спірна дорожньо-транспортна
пригода є результатом дії або
бездіяльності ОСОБА_4, якими завдано
збитків та спричинено небезпеку чи
перешкоду для руху, життю або здоров'ю
громадян, а не безпосередньо внаслідок
невідповідності технічного стану чи
недоліків транспортного засобу "Volvo",
держаний реєстраційний номер НОМЕР_1
Правилам дорожнього руху України,
зокрема вимогам розділу 31 Правил.

Господарські суди під час розгляду
позовних вимог про стягнення страхових
виплат у порядку регресного позову,
повинні враховувати специфіку
правового регулювання відносин у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, учасниками яких є
страхувальники, страховики, потерпілі
та врахувати особливості порядку
відшкодування шкоди, заподіяної, в
даному випадку, майну потерпілого у
зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою.

У даному випадку, позивач звернувся з
позовом на підставі підпункту 38.1.1 - "г"
пункту 38.1 ст. 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Проте, позивач конкретних доказів
невідповідності технічного стану чи
недоліків транспортного засобу "Volvo",
держаний реєстраційний номер НОМЕР_1
існуючим вимогам Правил дорожнього
руху України, які визначені зокрема
розділом 31 Правил не надав.

Жодного експертного висновку стосовно
причин відокремлення лівого заднього
колеса застрахованого транспортного
засобу або проведення огляду
автомобіля на предмет наявності
технічних несправностей безпосередньо
після ДТП матеріали справи не містять.

Натомість, з наявного в матеріалах
справи подорожного листа №108973 від
09.08.2011 р. вбачається, що автомобіль "Volvo",
держаний реєстраційний номер НОМЕР_1
пройшов предрейсову підготовку та
огляд, що підтверджується підписом
механіка у подорожньому листі.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 08.09.2011 р. у справі №3-6028
не встановлено, що ДТП сталася
безпосередньо внаслідок
невідповідності технічного стану чи
недоліків транспортного засобу, на що
посилається позивач, а є результатом
порушення водієм вимог п. 1.5 Правил
дорожнього руху України.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу
України визначено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність, мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує висновок суду першої
інстанції про те, що правові підстави
для задоволення позову відсутні.

Доводи наведені позивачем в
апеляційній скарзі колегією суддів не
приймаються до уваги з огляду на те, що
вони є необґрунтованими та такими, що
спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 24.01.2014 року у справі №
910/21961/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/21961/13 повернути до
господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови складено 12.03.2014
року.