ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р.Справа № 923/1613/13Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді Головея В.М.,

Суддів: Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Шибінська А.Л. (за
довіреністю),

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Етнопродукт"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 14.01.2014р.

у справі № 923/1613/13

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Етнопродукт"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Югком"

про визнання договору недійсним

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 06.03.2014р.
відповідно до ст. 85 ГПК України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013р. Приватне акціонерне
товариство "Етнопродукт" (далі - ПрАТ
«Етнопродукт», позивач) звернулось до
господарського суду Херсонської
області із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Югком"
(далі - ТОВ «Югком», відповідач) про
визнання недійсним договору № 1-07-12 від
01.07.2012р.

Позов обґрунтовано тим, що оспорюваний
договір від імені позивача підписано
директором Сохацьким П.С. з
перевищенням повноважень.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 14.01.2014р. у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
укладений між сторонами у справі
договір вчинено з дотриманням всіх
передбачених законодавством умов, його
зміст не суперечить нормам діючого
законодавства. А договір від імені
позивача було укладено належною
особою, яка мала необхідний обсяг
цивільної дієздатності та діяла
добросовісно і розумно, не перевищуючи
своїх повноважень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПрАТ «Етнопродукт»
звернулось до Одеського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просило рішення
скасувати, прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначає, що
оскаржуване рішення місцевого
господарського суду винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Більш детальніше доводи
викладені в апеляційній скарзі.

Представник ТОВ «Югком» належним
чином повідомлений про час, дату та
місце розгляду апеляційної скарги, про
що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення від 10.02.2014р.,
проте його представник в судове
засідання не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив та
правами, наданими ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористався.

В судовому засіданні 06.03.2014р.
представник позивача надав усні
пояснення, в яких в повному обсязі
підтримав вимоги апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, заслухавши
пояснення представника позивача,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
при прийнятті оскаржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не обґрунтована та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та
підтверджено матеріалами справи,
01.07.2012р. між ПрАТ «Етнопродукт»
(замовник) в особі директора
Сохацького Петра Станіславовича, який
діяв на підставі статуту підприємства
та ТОВ «Югком» (виконавець) в особі
Гуріна Володимира Володимировича, який
діяв на підставі статуту товариства
укладено договір № 1-07-12, за умовами
якого, сторони визначили, що замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
зобов'язання виконати для замовника
комплекс агротехнічних та інших робіт
збирання зернових і сумішей.

Пунктом 3.1 договору встановлено,що
вартість робіт визначається у додатку
№ 1 до договору, згідно якого загальна
вартість робіт складає 53 698, 00 грн..

Даний договір вступає в дію з моменту
підписання його представниками сторін
та діє до моменту повного виконання
зобов'язань сторонами, але не більше як
до 31.12.2013р. (п. 7.1 договору).

Спірний договір та додаток №1 до нього
підписані представниками сторін,
підписи яких завірені печатками
підприємств позивача та відповідача.

Підстави недійсності правочину
встановлені статтею 215 Цивільного
кодексу України. Згідно цієї статті
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частина друга статті 203 Цивільного
кодексу України встановлює, що особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Відповідно до п. п. 3.3., 3.5 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 29.05.2013, № 11 "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
правочин (договір), як правило,
вчиняється шляхом складання документа
(документів), що визначає (визначають)
його зміст і підписується
безпосередньо особою, від імені якої
він вчинений, або іншою особою, яка діє
в силу повноважень, заснованих,
зокрема, на законі, довіреності,
установчих документах. Для вчинення
правочинів органи юридичної особи не
потребують довіреності, якщо вони
діють у межах повноважень, наданих їм
законом, іншим нормативно-правовим
актом або установчими документами.

Особа, призначена повноважним органом
виконуючим обов'язки керівника
підприємства, установи чи організації,
під час вчинення правочинів діє у межах
своєї компетенції без довіреності.

Припис абзацу першого частини третьої
статті 92 ЦК України зобов'язує орган
або особу, яка виступає від імені
юридичної особи не перевищувати своїх
повноважень. Водночас саме лише
порушення даного обов'язку не є
підставою для визнання недійсними
правочинів, вчинених цими органами
(особами) від імені юридичної особи з
третіми особами, оскільки у відносинах
із третіми особами обмеження
повноважень щодо представництва
юридичної особи не має юридичної сили,
крім випадків, коли юридична особа
доведе, що третя особа знала чи за всіма
обставинами не могла не знати про такі
обмеження (абзац другий частини
третьої статті 92 ЦК України). Отже,
позов про визнання недійсним
відповідного правочину може бути
задоволений у разі доведеності
юридичною особою (позивачем) у
господарському суді тієї обставини, що
її контрагент знав або повинен був
знати про наявні обмеження повноважень
представника цієї юридичної особи, але,
незважаючи на це, вчинив з ним
оспорюваний правочин (що не отримав
наступного схвалення особи, яку
представляють). Наприклад, третя особа,
укладаючи договір, підписаний
керівником господарського товариства,
знає про обмеження повноважень цього
керівника, оскільки є акціонером
товариства і брала участь у загальних
зборах, якими затверджено його статут.

Відповідно до пункту "і" частини п'ятої
статті 41 і статті 59 Закону України "Про
господарські товариства" до
компетенції загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) віднесено
затвердження договорів, укладених на
суму, що перевищує вказану в статуті
товариства.

Цими нормами передбачено не укладення
договорів, а їх затвердження. Тому якщо
господарським судом буде з'ясовано, що
статутом ТОВ право виконавчого органу
цього товариства на укладення договору
не обмежено, тобто такий орган уклав
договір без порушення наданих йому
повноважень, то сам лише факт
незатвердження договору після його
підписання не може бути підставою для
визнання договору недійсним.

Відповідно до пункту 22 частини другої
статті 33 Закону України "Про акціонерні
товариства" до виключної компетенції
загальних зборів акціонерного
товариства належить прийняття рішення
про вчинення значного правочину, якщо
ринкова вартість майна, робіт або
послуг, що є предметом такого
правочину, перевищує 25 відсотків
вартості активів за даними останньої
річної фінансової звітності
товариства. Тому вчинення значного
правочину виконавчим органом
товариства за відсутності такого
рішення є підставою для визнання його
недійсним, якщо правочин не було
схвалено в подальшому загальними
зборами акціонерного товариства
(стаття 241 ЦК України).

Так, згідно з положеннями Статуту ПрАТ
«Етнопродукт», директор є одноосібним
виконавчим органом управління
Товариства, який здійснює управління
його поточною діяльністю. Директор діє
в інтересах Товариства, у порядку
визначеному законодавством України,
Статутом Товариства та іншими
внутрішніми нормативними активами
Товариства.

Приписами п. 13 Статуту позивача крім
іншого передбачено, що значним
правочином Товариства є правочин (крім
правочину з розміщення Товариством
власних акцій), учинений Товариством,
якщо ринкова вартість майна (робіт,
послуг), що є його предметом становить 10
і більше відсотків вартості активів
Товариства, за даними останньої річної
фінансової звітності.

Якщо на дату проведення Загальних
зборів неможливо визначити, які значні
правочини вчинятимуться Товариством у
ході поточної господарської
діяльності, Загальні збори можуть
прийняти рішення про попереднє
схвалення значних правочинів, які
можуть ним вчинятися Товариством
протягом не більше як одного року з
дати прийняття такого рішення, із
зазначенням характеру правочинів та їх
граничної сукупної вартості. При цьому
залежно від граничної сукупної
вартості таких правочинів повинні
застосовуватися відповідні положення
цього розділу Статуту та
законодавства.

Так, відповідно до
бухгалтерського балансу за 2012 рік, який
наявний в матеріалах справи, вартість
необоротних активів позивача станом на
31.12.2012р. складає 6055 тис. грн., оборотних
активів - 13377 тис. грн. Вартість активів
станом на 31.12.2012р. складає - 19432 тис. грн.
Отже, 10% від вартості активів позивача
складає суму 1 943 200,00 грн. Як витікає із
спірного договору вартість робіт за
ним сторони погодили на суму 53 698,00 грн.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
господарським судом вірно встановлено,
що директор ПрАТ «Етнопродукт»
Сохацький П. С. діяв у межах наданих
повноважень, визначених статутом.
Укладення такого договору за нормами
Статуту не потребують рішення про
попереднє схвалення Наглядової ради
щодо його укладення.

При розгляді даної справи судом також
встановлено, що спірний договір № 1-07-12
від 01.07.2012р. було підписано без
протоколу розбіжностей, заперечень
щодо невідповідності умов договору
чинному законодавству не наведено,
підписання спірного договору за
викладеними в ньому умовами
здійснювалося за вільним вибором
сторін, що свідчить про досягнення
сторонами згоди з усіх істотних умов
договору.

Відповідно до статті 241 Цивільного
кодексу України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Обставини справи свідчать про
безаперечне і безсумнівне схвалення
позивачем договору № 1-07-12 від 01.07.2012р.
Договір прийнятий позивачем до
виконання, роботи за вищевказаним
договором були виконані, про що
свідчить лист від 05.11.2013р. директору ТОВ
«Югком» від Сохацького П.С., в якому
останній не заперечує виконання робіт
відповідачем на загальну суму 53 698, 00
грн. (а.с. 76).

За таких обставин, апеляційна
інстанція погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання договору №1-07-12 від 01.07.2012р.
недійсним.

Також, господарський суд, в додатковій
ухвалі від 29.01.2014р. обґрунтовано
відмовив позивачу в задоволені
клопотання про призначення судової
експертизи, оскільки відповідно до п. 2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України" від
23.03.2012року № 4 "Про деякі питання
практики призначення судової
експертизи" судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Акт виконаних робіт від 01.12.2012 р. на суму
53 698,00грн. не входить до предмету
доказування, тому не має необхідності
витребувати його оригінал, а
призначення судової експертизи для
визначення належності його оформлення
не впливає на вирішення судом позовних
вимог щодо визнання недійсним договору
№1-07-12 від 01.07.2012 р. на підставі ч. 2 ст. 203
ЦК України, оскільки результати
експертизи не нададуть інформації про
обставини даної справи.

Наведені скаржником у апеляційній
скарзі доводи, не спростовують
висновків місцевого суду та не
доводять їх помилковість, а тому не
можуть бути підставою для скасування
судового рішення.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Статтями 33 та 34 вказаного
кодексу передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що господарський суд
першої інстанції, приймаючи
оскаржуване рішення, повно і всебічно
дослідив матеріали справи, надав вірну
юридичну оцінку обставинам справи та
наданим доказам, порушень норм
матеріального і процесуального права
не допустив, у зв'язку з чим підстави
для скасування або зміни рішення суду
та задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 14.01.2014р.
залишити без змін, апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 07.03.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Суддя
Мирошниченко М.А.

Суддя
Шевченко В.В.