ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р.
Справа № 917/101/14

За позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, юридична адреса: АДРЕСА_1;
адреса для листування: АДРЕСА_2

до Державного підприємства
"Полтавський комбінат хлібопродуктів"
Державного агентства резерву України,
36022, м. Полтава, вул. Леніна, 69

про стягнення 111240,13 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники до перерви:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_1

від відповідача: Жорник А.В.

Представники після перерви:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_1

від відповідача: Жорник А.В.

Розгляд справи продовжується після
перерви, оголошеної відповідно до ст. 77
ГПК України в судовому засіданні 13.02.2014
року.

В судовому засіданні 06.03.2014 року після
виходу з нарадчої кімнати на підставі
ст. 85 ГПК України судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення 111240,13 грн.
заборгованості згідно договорів на
проведення фумігації № 9 від 29.06.2010
року, № 104 від 29.06.2011 року, № 11 від 12.06.2012
року, № 11 від 27.05.2013 року та № 50/116 від
30.09.2013 року, в т.ч. 98847,50 грн. основного
боргу, 3000,11 грн. пені, 2390,04 грн.
інфляційних витрат та 7002,48 грн. 3%
річних.

Представники позивача підтримали
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судових
засіданнях та у наданому до суду
відзиві на позовну заяву № 46 від 12.02.2014
року (а.с. 41-42) визнав позовні вимоги,
повідомивши про часткове погашення
основного боргу на суму 10000,00 грн., а
також подав до суду клопотання № 47 від
12.02.2014 року (а.с. 43-44) про розстрочку
виконання рішення згідно
запропонованого графіку.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

Між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (позивач, виконавець) та
Державним підприємством "Полтавський
комбінат хлібопродуктів" Державного
агентства резерву України (відповідач,
замовник) були укладені договори № 9
від 29.06.2010 року, № 104 від 29.06.2011 року, № 11
від 12.06.2012 року, № 11 від 27.05.2013 року та №
50/116 від 30.09.2013 року (а.с. 21-25), предметом
яких є: виконання робіт по газації та
дегазації складських приміщень,
ємностей, продовольчого та фуражного
зерна, зернопродуктів, насіння (згідно
договорів № 9 від 29.06.2010 року та № 104 від
29.06.2011 року), а також надання послуг з
фумігації протягом дії договорів -
складання графіків робіт, виконання
робіт, надання інструкцій та
рекомендацій (згідно договорів № 11 від
12.06.2012 року, № 11 від 27.05.2013 року та № 50/116
від 30.09.2013 року).

Як вбачається з п. п. 6.1., 7.1. вказаних
договорів, дані договори набирають
чинності з моменту їх підписання
сторонами та діють:

- договір № 9 від 29.06.2010 року - до 31.12.2010
року;

- договір № 104 від 29.06.2011 року - до 31.12.2011
року;

- договір № 11 від 12.06.2012 року - до 31.12.2012
року;

- договір № 11 від 27.05.2013 року - до 31.12.2013
року;

- договір № 50/116 від 30.09.2013 року - до 30.12.2013
року.

Згідно п. 3.1. спірних договорів загальна
сума договорів на дату виконання робіт
становить:

- за договором № 9 від 29.06.2010 року - 99907,00
грн.;

- за договором № 104 від 29.06.2011 року - 99214,00
грн.;

- за договором № 11 від 12.06.2012 року - 28942,00
грн.;

- за договором № 11 від 27.05.2013 року - 27992,00
грн.;

- за договором № 50/116 від 30.09.2013 року -
30855,50 грн.

Позивач взяті на себе за укладеними
договорами зобов'язання виконав
належним чином та в повному обсязі, про
що свідчать копії актів виконаних
робіт (а.с. 26-32):

- б/н від 09.07.2010 року на суму 28942,00 грн.;

- б/н від 11.11.2010 року на суму 33202,50 грн.;

- б/н від 07.07.2011 року на суму 27214,00 грн.;

- б/н від 26.09.2011 року на суму 31532,50 грн.;

- б/н від 08.02.2012 року на суму 1425,00 грн.;

- б/н від 07.07.2012 року на суму 28942,00 грн.;

- б/н від 17.06.2013 року на суму 27992,00 грн.;

- б/н від 13.10.2013 року на суму 30855,50 грн.

Отже, загальна вартість виконаних
позивачем робіт та наданих послуг
складає 210105,50 грн.

Як вбачається зі змісту п. п. 3.1. 3.3.
зазначених договорів, оплата виконаних
позивачем робіт та наданих послуг має
здійснюватись відповідачем наступним
чином:

- за договором № 9 від 29.06.2010 року - до
31.12.2010 року;

- за договором № 104 від 29.06.2011 року -
протягом 3 робочих днів з моменту
підписання акта виконаних робіт;

- за договором № 11 від 12.06.2012 року -
протягом 3 банківських днів з моменту
підписання акта здачі-приймання
виконаних робіт;

- за договором № 11 від 27.05.2013 року - на
умовах 100% попередньої оплати;

- за договором № 50/116 від 30.09.2013 року - на
умовах 100% попередньої оплати.

В порушення взятих на себе за спірними
договорами зобов'язань відповідач
розрахувався з позивачем за виконані
роботи та надані послуги лише частково
- на суму 111258,00 грн., залишок
заборгованості перед позивачем склав
98847,50 грн., про що сторонами був
складений акт звірки
взаєморозрахунків станом на 01.11.2013 року
(а.с. 33).

У позовній заяві позивач прохав
стягнути з відповідача суму основної
заборгованості в розмірі 98847,50 грн., а
також нараховані на неї пеню в розмірі
3000,11 грн., інфляційні витрати в розмірі
2390,04 грн. та 3% річних в розмірі 7002,48 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
було здійснено часткове погашення
основного боргу на суму 10000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 816 від 06.03.2014 року (а.с. 71).

Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення 10000,00 грн. основної
заборгованості підлягає припиненню на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Стосовно іншої частини позовних вимог
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші угоди (правочини),
передбачені законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як вбачається зі змісту укладених між
сторонами договорів, дані договори за
своєю правовою природою є договорами
підряду та договорами про надання
послуг.

Згідно з положеннями ст. 837 ЦК України
за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник - оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором. Положення цієї
глави можуть застосовуватися до всіх
договорів про надання послуг, якщо це
не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. ст. 509, 510 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, крім передбачених
законом випадків.

Відповідно ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, обов'язок
відповідача своєчасно і в повному
обсязі вносити плату, а також терміни
його виконання встановлено п. п. 1.1., 2.2.,
3.1.-3.4. спірних договорів.

Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Наданими до справи доказами
підтверджуються факт існування між
сторонами заснованих на відповідних
договорах правовідносин щодо
виконання робіт та надання послуг,
обсяги та вартість виконаних позивачем
робіт та наданих послуг, факт наявності
перед позивачем в сумі 88847,50 грн. та факт
прострочення виконання грошових
зобов'язань відповідачем. Наявність
заборгованості у вищевказаному
розмірі не заперечується й
відповідачем в підписаному між
сторонами акті звірки
взаєморозрахунків та відзиві на
позовну заяву.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

За змістом положень ст. ст. 216, 218, 229, 230, 231
ГК України боржник несе
господарсько-правову відповідальність
за невиконання ним грошового
зобов'язання шляхом застосування до
нього господарських санкцій.

У відповідності до ст. ст. 546, 549, 550 ЦК
України зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою
(штрафом або пенею) - грошовою сумою або
іншим майном, яке боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 547-548 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вичиняється у письмовій
формі. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Згідно із п. 4.6. договорів № 11 від 12.06.2012
року, № 11 від 27.05.2013 року та № 50/116 від
30.09.2013 року в разі прострочення оплати
виконаних робіт замовник сплачує
виконавцеві пеню в розмірі потрійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення.

Як вбачається з розрахунку ціни позову
(а.с. 11-15), нарахування пені здійснюється
позивачем лише за наведеними
договорами (договорами № 11 від 12.06.2012
року, № 11 від 27.05.2013 року та № 50/116 від
30.09.2013 року) та з урахуванням положень
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (№ 543/96-ВР від 22.11.1996 року).

Перевіривши за допомогою ІАЦ "Ліга"
правильність нарахування позивачем
пені, 3% річних та інфляційних витрат,
суд дійшов висновку про
обгрунтованість наданих розрахунків.

Як вже було вказано, у наданому до суду
відзиві на позовну заяву відповідач
визнав заявлені позовні вимоги в
повному обсязі. Дії відповідача
стосовно визнання позову не суперечать
чинному законодавству України та не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

За таких обставин, приймаючи до уваги
положення ч. 5 ст. 78 ГПК України, позовні
вимоги в частині стягнення 88847,50 грн.
основного боргу, 3000,11 грн. пені, 2390,04 грн.
інфляційних витрат та 7002,48 грн. 3% річних
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

У відповідності до п. 4 ст. 129
Конституції України, ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Сторони вільні у наданні до суду своїх
доказів та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у спорі, чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про часткове
задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України з урахуванням положень п. 5.1.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 року "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу" покладаються
на відповідача.

12.02.2014 року відповідачем було подано
клопотання про розстрочку виконання
рішення суду згідно запропонованого
графіку № 48 від 12.02.2014 року (а.с. 48).

В судовому засіданні 06.03.2014 року
представник відповідача заявив усне
клопотання про перенесення залишку
боргу в сумі 1124,13 грн. за графіком
погашення заборгованості на березень
2013 року (приймаючи до уваги часткове
погашення заборгованості). Представник
позивача проти клопотання заперечень
не висловив, у зв'язку з чим суд вважає
за можливе його задовольнити.

Отже, з урахуванням наведеного
відповідач просить суд розстрочити
виконання даного рішення за наступним
графіком:

- березень 2014 року - 12248,13 грн.;

- квітень 2014 року - 11124,00 грн.;

- травень 2014 року - 11124,00 грн.;

- червень 2014 року - 11124,00 грн.;

- липень 2014 року - 11124,00 грн.;

- серпень 2014 року - 11124,00 грн.;

- вересень 2014 року - 11124,00 грн.;

- жовтень 2014 року - 11124,00 грн.;

- листопад 2014 року - 11124,00 грн.

Таким чином, загальна сума
заборгованості згідно запропонованого
позивачем графіку складає 101240,13 грн. та
не враховує суму судових витрат,
покладених на відповідача.

У відповідності до п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони суд у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може розстрочити
виконання рішення.

Відповідно до положень п. 7.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Обгрунтовуючи подане клопотання,
відповідач посилається на скрутне
матеріальне становище підприємства, а
також наявність значної суми
дебіторської заборгованості державних
установ. Дані обставини підтверджені
за допомогою відповідних доказів,
зокрема листуванням між відповідачем
та Аграрним фондом (а.с. 45-46).

Позивач не має заперечень проти
задоволення клопотання про розстрочку
виконання рішення суду, про що свідчить
його підпис у протоколі судового
засідання від 06.03.2014 року (а.с. 74).

З урахуванням наведеного подане
відповідачем клопотання судом
задовольняється. Водночас, покладені
на відповідача судові витрати
підлягають стягненню в загальному
порядку як такі, що не входять до складу
заборгованості в запропонованому
відповідачем графіку її погашення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 32-34, 43, 49, 78, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст.
82-85, 121 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Полтавський комбінат хлібопродуктів"
Державного агентства резерву України
(36022, м. Полтава, вул. Леніна, 69, код
згідно ) на користь Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (юридична
адреса: АДРЕСА_1; адреса для листування:
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) - 88847,50 грн. основного боргу, 3000,11
грн. пені, 2390,04 грн. інфляційних витрат
та 7002,48 грн. 3% річних.

3. Розстрочити виконання рішення
господарського суду Полтавської
області від 06.03.2014 року по справі №
917/101/14 в частині стягнення основного
боргу, пені, інфляційних витрат та 3%
річних наступним чином:

- березень 2014 року - 12248,13 грн.;

- квітень 2014 року - 11124,00 грн.;

- травень 2014 року - 11124,00 грн.;

- червень 2014 року - 11124,00 грн.;

- липень 2014 року - 11124,00 грн.;

- серпень 2014 року - 11124,00 грн.;

- вересень 2014 року - 11124,00 грн.;

- жовтень 2014 року - 11124,00 грн.;

- листопад 2014 року - 11124,00 грн.

4. Стягнути з Державного підприємства
"Полтавський комбінат хлібопродуктів"
Державного агентства резерву України
(36022, м. Полтава, вул. Леніна, 69, код
згідно ) на користь Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (юридична
адреса: АДРЕСА_1; адреса для листування:
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) - витрати по сплаті судового
збору в розмірі 2224,80 грн.

5. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

6. В частині стягнення 10000,00 грн.
основного боргу провадження у справі
припинити.

Повне рішення складено 11.03.2014 року.

Суддя
Гетя Н.Г.