ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
Справа № 926/1043/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого - судді
Скрипчук О.С.

Суддів
Дубник О.П.

Матущака О.І.

При секретарі судового засідання
Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Чернівці за № 82 від 20.01.2014 року

на рішення Господарського суду
Чернівецької області від 16.12.2013 року

у справі № 926/1043/13

за позовом: Квартирно-експлуатаційного
відділу міста Чернівці, м. Чернівці

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про стягнення збитків в сумі 12 000,00 грн.,

за участю представників:

від позивача: Чернушко С.І. -
довіреність № 1547 від 21.08.2012 року;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ
міста Чернівці звернувся до
Господарського суду Чернівецької
області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
збитків у вигляді упущеної вигоди в
сумі 12000,00 грн.

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 16.12.2013 року у
справі № 926/1043/13 (суддя Тинок О.С.) в
позові Квартирно-експлуатаційного
відділу міста Чернівці відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
Квартирно-експлуатаційний відділ
міста Чернівці подав апеляційну скаргу
за № 82 від 20.01.2014 року, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Чернівецької області від 16.12.2013 року,
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення порушено норми матеріального і
процесуального права. А саме скаржник
стверджує, що між КЕВ м. Чернівці та ПП
ОСОБА_2 договір щодо користування
майном не укладався, однак, останній
користується майном позивача, що
підтверджується висновками які
містяться в аудиторську звіті від
30.05.2013 року № 234/5/92. На думку позивача ПП
ОСОБА_2 нанесено збитки КЕВ м. Чернівці
у вигляді упущеної вигоди на суму 12 000,00
грн., яка підлягає стягненню.

Відповідачем подано до суду відзив на
апеляційну скаргу б/н від 06.03.2014 року, в
якому просить рішення Господарського
суду Чернівецької області від 16.12.2013
року залишити без змін.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив незважаючи на те, що про час
та місце розгляду апеляційної скарги
був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, суд
встановив наступне.

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 01.03.2010 року у
справі № 1/104, яке залишено без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 15.06.2010 року, за
позовом військового прокурора
Чернівецького гарнізону в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України - Квартирно-експлуатаційного
відділу м.Чернівці до ТзОВ «Фінтраст»
про розірвання договору оренди
державного нерухомого майна, позов
задоволено. Суд виніс рішення, яким
розірвав договір № 37с/2003/ГоловКЕУ від
25.04.2003 року оренди державного майна за
адресою: АДРЕСА_2, укладений між КЕВ м.
Чернівці та ТзОВ «Фінтраст».

26.03.2010 року начальником КЕВ м. Чернівці,
затверджено акт приймання передачі
нерухомого військового майна -
нежитлових приміщень АДРЕСА_2, зокрема
сховище для техніки: літ. "Б", загальною
площею 68,6 м2.

Пізніше, 01.04.2010 року між
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Чернівці та ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА» було
укладено договір про надання послуг.
Згідно умов якого, враховуючи відмову
КЕВ від попереднього договору оренди з
ТзОВ «Фінтраст», виникла необхідність
збереження та ефективного
використання державного майна до
визначення нового орендаря, згідно
чинного законодавства. Сторони
домовились, що ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА»
зобов'язується надавати
Квартирно-експлуатаційному відділу м.
Чернівці послуги по утриманню майна,
визначеному у пункті 1.2 договору.

01.12.2010 року між ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА» та
ФОП ОСОБА_2 було укладено договір
надання послуг № 112. Згідно умов якого
ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА» передало ФОП
ОСОБА_2 в строкове користування
нежитлове приміщення АДРЕСА_2.

В подальшому, 20.08.2012 року між ТзОВ
«ТЕРРА НОСТРА та ФОП ОСОБА_2 укладено
угоду про розірвання договору, згідно
умов якої договір надання послуг № 112
від 01.12.2010 року вважається розірваним.

Пунктами 7.1. та 3.3. договору від 01.12.2010
року сторони передбачили, що протягом
одного дня після закінчення терміну
користування або дострокового
розірвання даного договору, відповідач
зобов'язаний звільнити приміщення, та
підписати акт здачі-приймання
приміщення. Обов'язок по складанню
актів приймання-передачі і
здачі-приймання після закінчення дії
даного договору покладається на
сторону, яка передала майно іншій
стороні договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем, після
розірвання договору від 01.12.2010 року між
сторонами акту здачі-приймання
складено не було.

Водночас, в матеріалах справи
міститься Акт приймання-передачі
військового майна - нежитлових
приміщень АДРЕСА_2, який 10.09.2012 року був
затверджений начальником КЕВ
м.Чернівці. Згідно даного акту ТзОВ
«ТЕРРА НОСТРА» передало, а КЕВ в м.
Чернівці прийняло нежитлові
приміщення за адресою АДРЕСА_2, в тому
числі сховище для техніки літ. Б
загальною площею 68,6 м2.

Територіальним Західним Управлінням
внутрішнього аудиту та контролю
Міністерства оборони України було
проведено аудиторську перевірку
результатів фінансового аудиту та
аудиту відповідності КЕВ м. Чернівці за
період з 01.01.2012 року по 18.04.2013 року.

За результатами перевірки було
складено аудиторський звіт № 234/5/92 від
30.05.2013 року, в якому зазначено, що у
будівлі № 5 продовжує свою діяльність
ПП ОСОБА_2 у якого у вересні 2012 році був
розірваний договір, таким чином даний
підприємець використовував будівлю № 5
загальною площею 69 м2, безпідставно та
безкоштовно з жовтня 2012 року по травень
2013 року, а у червні 2013 року укладений
попередній договір оренди з місячною
орендною платою 1500,00 грн., відповідно
попереднє безкоштовне використання
даного приміщення призвело до
недоотримання КЕВ м. Чернівці суми, яка
склала 12000,00 грн.

При винесенні постанови колегія суддів
виходила з наступного.

Так, стаття 22 Цивільного кодексу
України встановлює, що особа, якій
завдано збитки в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) та доходи, які особа
могла б реально одержати за звичних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Стягнення збитків у вигляді упущеної
вигоди (зокрема у розмірі неодержаної
плати за оренду земельної ділянки) є
одним із видів цивільно-правової
відповідальності. Для застосування
такої міри відповідальності потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками і вини.
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Так, як вже вище зазначалось, 01.12.2010 року
між ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА» та ФОП ОСОБА_2
було укладено договір надання послуг №
112. Згідно умов якого ТзОВ «ТЕРРА
НОСТРА» передало ФОП ОСОБА_2 в строкове
користування нежитлове приміщення
АДРЕСА_2.

20.08.2012 року між ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА та
ФОП ОСОБА_2 укладено угоду про
розірвання договору, згідно якої
договір надання послуг № 112 від 01
грудня 2010 року є розірваним.

Після розірвання договору від 01.12.2010
року між ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА» та ФОП
ОСОБА_2 акту здачі-приймання приміщення
складено не було. Даний факт не
заперечується відповідачем.

Посилання позивача на те, що після
розірвання договору від 01.12.2010 року
відповідач не повернув ТзОВ «ТЕРРА
НОСТРА» нежитлове приміщення АДРЕСА_2,
не підтверджуються матеріалами справи,
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
представником позивача було долучено
до матеріалів справи Акт
приймання-передачі військового майна,
який 10.09.2012 року був затверджений
начальником КЕВ м.Чернівці. Згідно
даного акту ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА»
передало, а КЕВ в м. Чернівці прийняло
нежитлові приміщення за адресою
АДРЕСА_1, в тому числі сховище для
техніки літ. Б загальною площею 68,6 м2.

Отже, 10.09.2012 року ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА»
передало, а Квартирно-експлуатаційний
відділ м. Чернівці прийняв нежитлові
приміщення за адресою АДРЕСА_1, в тому
числі сховище для техніки літ. Б
загальною площею 68,6 м2, яке перебувало в
строковому користуванні у ФОП ОСОБА_2
на підставі укладеного між останнім та
ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА» договору від 01.12.2010
року № 112, який було розірвано 20.08.2012
року.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що ФОП
ОСОБА_2 після дострокового розірвання
договору надання послуг № 112 від 01.12.2010
року звільнив приміщення, яке йому було
надано в строкове користування та
повернув його ТзОВ «ТЕРРА НОСТРА».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
позивач звертаючись до суду стверджує,
що відповідач після розірвання
договору від 01.12.2010 року № 112 не
звільнив приміщення, при цьому подає до
суду Акт приймання-передачі
військового майна від 10.09.2012 року, яким
визнає факт, що приміщення було
передано КЕВ в м. Чернівці.

Посилання позивача на аудиторський
звіт № 234/5/92 від 30.05.2013 року, як на доказ
того, що відповідач після розірвання
договору від 01.12.2010 року № 112 не
звільнив приміщення, колегія суддів
оцінює критично. Адже, викладені у
аудиторському звіті № 234/5/92 від 30.05.2013
року висновки не підтверджуються
жодними належними та допустимими
доказами.

Стаття 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського
процесуального кодексу України, докази
повинні відповідати, зокрема, вимогам
належності та допустимості.

З матеріалів справи не вбачається та
позивачем не доведено суду визначеного
законодавством складу цивільного
правопорушення, а отже, відсутні
підстави для застосування до
відповідача відповідальності у
вигляді відшкодування збитків.

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано відмовлено в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення упущеної
шкоди.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду
Чернівецької області від 16.12.2013 року
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський
суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Чернівецької області від 16.12.2013 року у
даній справі залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд
Чернівецького області.

Головуючий - суддя
Скрипчук О.С.

суддя
Дубник О.П.

суддя
Матущак О.І.