ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р.
Справа № 914/1571/13

головуючого-судді
Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б,

Марко Р.І.,

при секретарі Томкевич Н.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача 1: з'явився,

від відповідача 2: з'явився

розглянув апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Прикарпатбуд"

на ухвалу господарського суду
Львівської області від 13.01.2014 року,
суддя - Ділай У. І.,

в справі за №914/1571/13

за заявою: департаменту міського
господарства Дрогобицької міської
ради, м. Дрогобич

про роз'яснення рішення господарського
суду Львівської області від 19.06.2013 року,
в справі

за позовом: Дрогобицької міської ради,
м. Дрогобич

до відповідача 1: департаменту міського
господарства Дрогобицької міської
ради, м. Дрогобич

до відповідача 2: публічного
акціонерного товариства
"Прикарпатбуд", м. Дрогобич

про: визнання додаткових договорів
недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду
Львівської області від 13.01.2014 року
заяву відповідача-1 задоволено та судом
роз'яснено зміст рішення
господарського суду Львівської
області від 19.06.2013 року, що визнані
недійсними рішенням господарського
суду Львівської області від 19.06.2013 р.
додаткові договори №1 та №2 від 24.10.2008 р.
до договору № 87 від 26.06.2008 р., укладені
між департаментом міського
господарства Дрогобицької міської
ради та відкритим акціонерним
товариством "Прикарпатбуд" в силу
приписів ст. 236 ЦК України та ст.207 ГК
України вважаються недійсними з
моменту їх укладення.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство "Прикарпатбуд"
просить ухвалу господарського суду
Львівської області про роз'яснення
рішення господарського суду
Львівської області від 19.06.2013 р., в
справі за № 914/1571/13 скасувати та
постановити нову. Роз'яснити
вищезазначене рішення в такий спосіб,
що додаткові договори №1 та №2 від
24.10.2008 р. до договору № 87 від 26.06.2008 р.,
укладені між департаментом міського
господарства Дрогобицької міської
ради та відкритим акціонерним
товариством "Прикарпатбуд" визнаються
недійсними на майбутнє. Свою позицію
обґрунтовують п. 2.7. постанови пленуму
Вищого господарського суду України
від 29.05.2013 р. №11, за змістом якої
роз'яснено,що частиною третьою статті
207 ГК України передбачена можливість
припинення господарського
зобов'язання лише на майбутнє. Отже,
якщо зі змісту господарського договору
випливає, що зобов'язання за цим
договором може бути припинено лише на
майбутнє, оскільки неможливо повернути
все одержане за ним (наприклад, вже
здійснене користування за договором
майнового найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо), то господарський суд
одночасно з визнанням господарського
договору недійсним (за наявності
підстав для цього) зазначає в
резолютивній частині рішення, що
зобов'язання за договором припиняється
лише на майбутнє. Зобов'язання
припиняються на майбутнє не на
підставі відповідної вказівки в
рішенні суду, а в силу закону, тому при
визнанні недійсним правочину
(господарського договору) зобов'язання
його сторін припиняються на майбутнє з
моменту набрання чинності рішення суду
про визнання правочину (договору)
недійсним, хоча б у судовому рішенні й
не було зазначено про таке припинення.
Якщо господарське зобов'язання
припиняється лише на майбутнє,
господарським судам слід виходити з
того, що у відповідних випадках і
неможливості повернення одержаного за
зобов'язанням у натурі правові
наслідки такої недійсності
визначаються відповідно до статті 216 ЦК
України та частини другої статті 208 ГК
України. Разом з тим якщо за правочином,
визнаним недійсним, права та обов'язки
передбачалися лише на майбутнє, то
наслідки у вигляді реституції
застосовані бути не можуть, але згідно
з частиною другою статті 236 ЦК України
можливість настання таких прав та
обов'язків у майбутньому припиняються.
Одночасно зазначають, що факт
виконання робіт за цими договорами
підтвердженні рішенням господарського
суду Львівської області від 19.07.2012 року
в справі за №5015/166/12.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач-1 просить ухвалу
господарського суду від 13.01.2014 року
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення, мотивуючи тим, що дана
ухвала суду відповідає вимогам ст.89 ГПК
України. Окрім того, постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 23 січня 2014 року
скасоване рішення господарського суду
Львівської області від 19.07.2012 року в
справі за №5015/166/12, яким за позицією
апелянта, підтверджено факт виконання
робіт за додатковими угодами. Цією
постановою встановлено, що дані
договори є недійсними з моменту
виникнення цих зобов'язань.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, що з'явилися, дослідивши
наявні матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга про скасування
ухвали суду про роз'яснення рішення
господарського суду не підлягає
задоволенню.

Апеляційним господарським судом
встановлено, що рішенням
господарського суду Львівської
області від 19.06.2013 р. у справі за №
914/1571/13, задоволено позовні вимоги
Дрогобицької міської ради до
департаменту міського господарства
Дрогобицької міської ради та
Публічного акціонерного товариства
"Прикарпатбуд" та визнано недійсними
додаткові договори № 1 та № 2 від 24.10.2008
р. до договору № 87 від 26.06.2008 р.,
укладеного між департаментом міського
господарства Дрогобицької міської
ради та відкритим акціонерним
товариством "Прикарпатбуд". Постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 09.10.2013 р.,
залишеною без змін рішення суду першої
інстанції та залишено без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 19.12.2013 р. ці судові рішення у
справі.

Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ГПК України, суддя
за заявою сторони чи державного
виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не
змінюючи при цьому їх змісту. Про
роз'яснення рішення, ухвали виноситься
ухвала. Подання заяви про роз'яснення
рішення суду допускається, якщо воно ще
не виконане або не закінчився строк,
протягом якого рішення може бути
пред'явлене до примусового виконання. В
даному випадку ці строки стороною
звернення дотримано.

Роз'яснення рішення, ухвали - це засіб
виправлення недоліків судового акта,
який полягає в усуненні неясності
судового акта, викладення рішення
ухвали у більш ясній і зрозумілій
формі.

Як вбачається із змісту поданої на
розгляд суду першої інстанції заяви,
підставою звернення Департаменту
міського господарства Дрогобицької
міської ради із заявою про роз'яснення
рішення господарського суду
Львівської області від 19.06.2013 р. у
справі № 914/1571/13 є незрозумілість для
заявника з якого моменту додаткові
договори № 1 та № 2 від 24.10.2008 р. до
Договору № 87 від 26.06.2008 р. визнані
недійсними. Оскільки, господарський
суд, при прийнятті рішення не
обґрунтовував моменту визнання
недійсними спірних договорів, тому для
заявника виникла процесуальна
необхідність роз'яснення даного
рішення суду.

З приводу поставленого для роз'яснення
суду питання судом першої інстанції
правомірно зазначено, що моментом
недійсності правочину визначено
положеннями ст. 236 ЦК України, ст. 207 ГК
України.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 2.6.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним,
вважається таким з моменту його
вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

За змістом ч. 3 ст. 207 ГК України
господарське зобов'язання, визнане
судом недійсним, також вважається
недійсним з моменту його виникнення.

Таким чином, момент, з якого нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є таким, а також припинення
можливості настання у майбутньому прав
та обов'язків за такими правочинами,
імперативно встановлені ст. 236 ЦК
України та ст.207 ГК України, і не можуть
бути змінені судом. Тому в разі
задоволення судом позову про визнання
правочину недійсним в рішенні не слід
вказувати ні момент, з якого правочин є
недійсним, ні про припинення
можливості настання прав та обов'язків
за правочином у майбутньому.

Із врахуванням вищенаведеного судом
першої інстанції правомірно зроблено
висновок та роз'яснено заявнику, що
визнані недійсними рішенням
господарського суду Львівської
області від 19.06.2013 р. у справі № 914/1571/13
додаткові договори № 1 та № 2 від 24.10.2008
р. до договору № 87 від 26.06.2008 р., є
недійсними з моменту їх
укладення(вчинення).

Покликання апелянта на вимоги
п.2.7.постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 29.05.2013 р. №11, за
змістом якої передбачена можливість
припинення господарського
зобов'язання лише на майбутнє, в даному
випадку не застосовується, і з
врахуванням настанням наслідків
визнання угод недійсними діють
положення ст. 236 ЦК України, ст. 207 ГК
України.

За змістом спірних правовідносин,
вбачається, що додаткові договори
визнані недійсними, оскільки всупереч
вимог закону змінено ціну вартості
робіт за договором, а тому виконані
роботи за договором за вищою ціною за
додатковими договорами, що визнані в
судовому порядку недійсними не можуть
визнаватися недійсними на майбутнє.

Безпідставним є також доводи
апеляційної скарги, що факт виконання
робіт за цими договорами підтвердженні
рішенням господарського суду
Львівської області від 19.07.2012 року в
справі за №5015/166/12, оскільки постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 23 січня 2014 року
скасоване рішення господарського суду
Львівської області від 19.07.2012 року в
справі за №5015/166/12 та постановою суду
встановлено, що дані договори є
недійсними з моменту виникнення цих
зобов'язань.

З врахуванням того, що стадія
роз'яснення змісту рішення не змінює
змісту рішення, а тому доводи
апеляційної скарги про роз'яснення
судового рішення в такий спосіб, що
додаткові договори визнаються
недійсними на майбутнє змінить суть
винесеного рішення, що діючим
процесуальним законодавством не
допускається та йому суперечить.

З врахуванням вищевикладеного,
апеляційний суд приходить до висновку,
що ухвала суду першої інстанції про
роз'яснення змісту рішення
господарського суду Львівської
області від 19.06.2013 року, винесена у
відповідності до вимог ст.89 ГПК України
та підстав для її скасування немає.

Оскільки апеляційний господарський
суд, відмовляє в задоволенні
апеляційної скарги, а тому судовий
збір, сплачений апелянтом при подачі
апеляційної скарги йому не
повертається згідно вимог ст.49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 ГПК України,
апеляційний господарський суд,

п о с т а н о в
и в:

відмовити в задоволенні апеляційної
скарги публічного акціонерного
товариства "Прикарпатбуд".

Ухвалу господарського суду Львівської
області від 13.01.2014 року,в справі за
№914/1571/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий -суддя:
Бойко С.М.

Судді:
Бонк Т.Б.

Марко Р.І.

Повний текст постанови

виготовлено 11.03.2014р.