ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"17" березня 2014 р. № 01-15/903/251/14
Суддя Шум М. С., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Агротехніка», м.
Луцьк

до товариства з обмеженою
відповідальністю «B. T. S», с. Ахалшені,
Хелвачаурський район, Грузія

про стягнення 62 272, 00 дол. США

встановив: 14.03.2014 року на адресу
господарського суду Волинської
області надійшла позовна заява ТзОВ
«Агротехніка» від 14.03.2014 року №1-4/225 про
стягнення з ТзОВ «B. T. S» (Грузія) 62 272,00
дол. США заборгованості та 11 801 грн. 66
коп. судового збору.

Подана позовна заява не може бути
прийнята господарським судом
Волинської області, оскільки не
відповідає вимогам Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 54 ГПК України заява
підписується повноважною посадовою
особою заявника або його
представником, прокурором чи його
заступником.

Статтею 28 ГПК України визначено,
зокрема, вимоги до представництва
юридичних осіб у господарському суді,
так, керівники підприємств та
організацій, інші особи, повноваження
яких визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства.

Заява від 14.03.2014 року №1-4/225
підписана в. о. директора ТзОВ
«Агротехніка» ОСОБА_1

Проте до заяви від 14.03.2014 року
№1-4/225 не додано документів на
підтвердження повноважень ОСОБА_1 на
виконання обов'язків директора ТзОВ
«Агротехніка» та підписання позовної
заяви. Натомість, до позовної заяви
долучено довіреність від 22.04.2013 року,
видану директором ТзОВ «Агротехніка»
Горлача С. О. Ковальчуку І. С. Отже,
неможливо вважати, що заява підписана
особою, яка має право на вчинення такої
процесуальної дії.

Такого ж висновку дійшов ВГСУ в
постанові від 04.02.2011 року №16/138-ПН-10,
повернувши касаційну скаргу, підписану
в. о. директора підприємства без
доказів на підтвердження таких
повноважень.

Відповідно до ст. 56 ГПК України
позивач при поданні позову
зобов'язаний надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України
визначено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Як випливає з вимог ч. 1 ст. 56 ГПК
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Згідно з п. п. 59, 61 Постанови
Кабінету Міністрів України від 05.03.2009
року № 270 "Про затвердження Правил
надання послуг поштового зв'язку"
внутрішні поштові відправлення з
оголошеною цінністю з описом вкладення
подаються для пересилання відкритими
для перевірки їх вкладення. У разі
приймання внутрішніх поштових
відправлень з оголошеною цінністю з
описом вкладення бланк опису
заповнюється відправником у двох
примірниках. Працівник поштового
зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

Таким чином належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

До позовної заяви від 14.03.2014 року
№1-4/225 не додано опису вкладення в
цінний лист, з якого б вбачалось
направлення відповідачу копії
позовної заяви та доданих до неї
документів.

Доданий до позовної заяви
фіскальний чек від 14.03.2014 року
підтверджує лише факт здійснення
поштовим відділенням операції з
пересилання кореспонденції, однак яка
саме кореспонденція направляється
адресату вбачається лише з опису
вкладення поштового відправлення.

Відтак, позивачем не надано
доказів направлення відповідачу копії
позовної заяви від 14.03.2014 року №1-4/225 та
доданних до неї документів.

За таких обставин вказана позовна
заява і додані до неї документи
підлягають поверненню заявникові без
розгляду.

Такого ж висновку дійшов ВГСУ в
ухвалі від 13.10.2011 року №6/1-ПН-07,
повернувши касаційну скаргу заявнику,
оскільки до неї не додано опису
вкладення до поштового відправлення.

Відповідно до п. 3.5 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
позовна заява підлягає поверненню без
розгляду, якщо позовну заяву підписано
не уповноваженою належним чином
особою. У разі коли до позовної заяви
додано докази надсилання
відповідачеві копії лише самої заяви,
але відсутні докази надсилання йому
копій доданих до неї документів, така
заява підлягає поверненню на загальних
підставах згідно з пунктом 6 частини
першої статті 63 ГПК.

Крім того, пленум Вищого
господарського суду України в п. 3.4
постанови від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
зазначив таке: ціна позову про
стягнення іноземної валюти
визначається в іноземній валюті та
національній валюті України
відповідно до офіційного курсу,
встановленого Національним банком
України на день подання позову (пункт 4
частини першої статті 55 ГПК).

При визначенні ціни позову,
поданого в іноземній валюті, необхідно
виходити з тієї валюти, в якій
провадились чи повинні бути проведені
розрахунки між сторонами.

У разі подання позову про
стягнення національної валюти України
- еквіваленту іноземної валюти ціна
позову визначається в національній
валюті України за офіційним курсом,
визначеним Національним банком
України, на день подання позову.

За змістом згаданого припису
пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у
разі подання до господарського суду
позову про стягнення іноземної валюти
обов'язковим є зазначення еквіваленту
в національній валюті України
(гривнях).

В порушення викладеного,
позивачем не зазначено ціну позову в
національній валюті України за
офіційним курсом, визначеним
Національним банком України, на день
подання позову.

Згідно п. п. 1, 6 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо
позовну заяву підписано особою, яка не
має права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано, не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Керуючись п. п. 1, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «Агротехніка» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «B. T. S» про стягнення
62 272, 00 дол. США з додатками на 14 арк. (в т.
ч. платіжне доручення від 14.03.2014 року
№663 про сплату судового збору в розмірі
11 801 грн. 66 коп.) повернути позивачу без
розгляду.

2. Роз'яснити сторонам, що
повернення заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Суддя
М. С. Шум