ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014
Справа № 905/8774/13
Суддя господарського суду
Донецької області Огороднік Д.М. при
секретарі судового засідання Коровiнiй
I.С. розглянувши матеріали

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Бітіес-Груп"до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Соціально-промислове будівництво
"Енерго"про стягнення 38007,23
грн.Представники сторін: від
позивача: від відповідача: Лебедєв С.М.
- представник за довіреністю; Наумова
Є.О. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бітіес-Груп" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Соціально-промислове будівництво
"Енерго" про стягнення 38007,23 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
умови договору купівлі-продажу №775спб
від 10.12.2012 в частині своєчасної та
повної оплати вартості поставленого
товару, у зв'язку з чим заборгованість
відповідача становить 38007,23грн.

На підтвердження вказаних обставин
позивач надав належним чином завірені
копії: договору купівлі-продажу №775спс
від 10.12.2012; додаткової угоди до договору
купівлі-продажу №775спс; листа №1562 від
24.04.2013; рахунку на оплату №1633 від 10.12.2012;
видаткової накладної №640 від 01.10.2013;
довіреності №2901 від 24.09.2013; банківських
виписок.

Відповідач подав відзив на позов, в
якому проти задоволення позову
заперечує, зазначає, що відповідачем на
виконання умов договору оплачено
обладнання у розмірі 91,89% від загальної
суми, а інші 10% відповідач повинен
оплатити після введення обладнання в
експлуатацію. Проте, поставлене
обладнання на сьогоднішній день в
експлуатацію не введено, тому
відповідач не має підстав сплачувати 10%
від поставленого обладнання до
введення його в експлуатацію, бо факт
обумовленої у договорі події не настав.
Окрім того, відповідач вказує на
прострочення позивачем строків
поставки обладнання, у зв'язку з чим
позивач зобов'язаний сплатити
відповідачу штрафні санкції у розмірі
17816,83 грн.

В судовому засіданні з'ясовано, що
позивачем допущена описка в позовній
заяві щодо номеру договору, а саме
замість вірного №775спс, позивачем в
позовній заяві вказано №775спб.

Ухвалою суду від 11.02.2014 за клопотанням
позивача розгляд справи продовжений на
15 днів до 26.02.2014.

Відповідно ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 25.02.2014 оголошено
перерву до 26.02.2014 з метою надання
відповідачу можливості ознайомитись з
матеріалами справи.

Позивач 26.02.2014 у судове засідання
з'явився, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з'явився,
проти задоволення позову заперечував.

Представник позивача та відповідача
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляв, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши його пояснення, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

10.12.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Бітіес-Груп", як
продавцем (позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Соціально-промислове будівництво
"Енерго", як покупцем (відповідач)
підписаний договір купівлі-продажу
№775спс (з урахуванням додаткової угоди)
(далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
зобов'язується передати, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
згідно умов даного договору обладнання
та продукцію виробничо-технічного
призначення, далі - товар. Номенклатура,
кількість, ціна, строк та умови
поставки обумовлюються сторонами у
додаткових угодах, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що ціна
за договором відповідає рівню
звичайних цін. Сторони інформовані про
ціни, які склалися на ринку.

Згідно з п. 3.2 договору оплата
здійснюється у гривнях шляхом
перерахування на розрахунковий
рахунок покупця, зазначеного у розділі
9 даного договору.

Відповідно до 7.1 договору, даний
договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє до 31.12.2013.
Будь-які зміни, доповнення або додатки
до договору мають силу, якщо вони
виконані у письмовому вигляді та
підписані уповноваженими
представниками сторін.

Договір підписаний сторонами,
скріплений їх печатками та міститься в
матеріалах справи.

10.12.2012 сторонами підписано додаткову
угоду №1 до договору, в якій сторони
визначили номенклатуру, кількість,
ціну та загальну суму товару.

Пунктом 2 додаткової угоди №1
визначено, що покупець здійснює оплату
товару шляхом прямого перерахування
грошових коштів на рахунок продавця на
підставі рахунку у наступному порядку
(п. 3.2 договору):

-30% від вартості партії товару
перераховується у формі передоплати
грошових коштів на підставі рахунку на
передоплату, виставленого продавцем ;

-60% від вартості партії товару
перераховується після отримання
покупцем повідомлення про готовність
товару до відвантаження в Україні;

-10% від вартості товару перераховується
після вводу в експлуатацію, але не
пізніше 45 днів від дати поставки.

Товар постачається на умовах СРТ склад
покупця м.Донецьк (Інкотермс 2000 року)
протягом 3 днів з дати оплати 90%
вартості товару . Датою поставки товару
вважається дата відмітки про його
отримання, указана в
товарно-транспортній накладній (п. 3
додаткової угоди)

Договір та додаткова угода до нього
підписані сторонами та міститься в
матеріалах справи.

Також позивачем до матеріалів справи
надано копію рахунку на оплату №1633 від
10.12.2012, який виставлений на виконання
договору купівлі-продажу №№775спс,
додаткової угоди №1 на попередню
оплату за компресорну станцію DIRECT132M у
кількості 1 од. по ціні 390720,00грн. на
загальну суму 390720,00грн., у т.ч. ПДВ
78144,00грн.

На підставі рахунку на оплату №1633,
відповідач 22.04.2013 перерахував
відповідачу кошти у розмірі 560736,00грн.

24.04.2013 на адресу позивача надійшов лист
відповідача про те, що при
перерахуванні коштів покупець
помилково вказав призначення платежу,
та просить вважати правильним
призначенням платежу: 30% попередньої
оплати за компресорну станцію DIRECT132M
згідно договору №757спс від 10.12.2012,
рахунок №1663 від 10.12.2012 у т. ч. ПДВ
93456,00грн. Також покупець просив
повернути зайві перераховані кошти за
компресорну станцію DIRECT132M у розмірі
419273,60грн., у тому числі ПДВ 69878,93грн.

25.04.2013 позивач повернув позивачу зайво
сплачені кошти у розмірі 419273,60грн., про
що свідчать банківські виписки від
25.04.2013. На рахунку позивача залишились
кошти у розмірі 141462,24грн. у якості
попередньої оплати.

21.08.2013 відповідач перерахував на
поточний рахунок позивача другий
платіж за компресорну станцію DIRECT132M у
розмірі 289394,37грн. (виписки з банку за
21.08.2013 містяться в матеріалах справи).

Таким чином, судом встановлено, що сума
двох платежів складає 430856,77грн.

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 468864,00грн., що
підтверджується видатковою накладною
№640 від 01.10.2013 на суму 468864,00грн., копія
якої повторно була надана позивачем та
містяться в матеріалах справи
(оригінал оглянутий в судовому
засіданні).

Поставлений згідно вищезазначеної
видаткової накладної товар на підставі
довіреності №2901 від 24.09.2013 на отримання
товарно-матеріальних цінностей з боку
відповідача прийнято уповноваженою
особою, що підтверджується підписом
останньої на вказаних накладних.

Оскільки відповідачем отримано товар,
відповідно до вищезазначеної
накладної, у позивача без будь-яких
зауважень, оплата повинна
здійснюватись в терміни, передбачені
сторонами у договорі. Відповідач факт
отримання товару повністю підтверджує.

Однак, як зазначає позивач, відповідач
вартість отриманого товару за
вищезазначеноювидатковою накладною
оплатив частково, у зв'язку з чим
виникла заборгованість за поставлений
товар у розмірі 38007,23грн.

Оцінивши зміст договору, з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором купівлі -
продажу, який підпадає під правове
регулювання норм статті 655-697
Цивільного кодексу України.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму п.1. ст. 655
Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Як визначено положеннями ст. 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до умов
укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу
України Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги.

Як роз'яснено у п.п.1.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" передбачено, що -
якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530
Цивільного кодексу України. Цією
нормою передбачено, між іншим, і
можливість виникнення обов'язку
негайного виконання; такий обов'язок
випливає, наприклад, з припису частини
першої статті 692 ЦК України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 Цивільного кодексу
України.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору позивачем було здійснено
поставку товару відповідачу, вартість
якого відповідачем повинна бути
остаточно оплачена відповідно до п. 3.2
договору та п. 2 додаткової угоди, а саме
не пізніше 45 днів від дати поставки.

Доводи відповідача про те, що останні 10%
вартості обладнання перераховуються
після введення обладнання в
експлуатацію, яке станом на даний
момент, в експлуатацію не введено, тому
не настав строк виконання відповідачем
грошових зобов'язань, судом
відхиляються, оскільки в договору та в
додатковій угоді №1 сторони чітко
передбачили кінцевий момент оплати, не
пізніше 45 днів з дати поставки. Окрім
того, слід зазначити, що жодним іншим
пунктом договору не передбачені
положення про введення обладнання в
експлуатацію. Також судом
відмічається, що в договорі відсутні
умови про можливість перенесення
строку оплати в залежності від
порушення позивачем строків поставки,
тому посилання відповідача на
порушення позивачем строків поставки
не впливають на дату виникнення
зобов'язання відповідача оплатити
вартість товару.

Враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що відповідно до умов
договору позивачем було здійснено
поставку товару відповідачу, вартість
якого відповідач оплатив частково,
станом на теперішній час
заборгованість становить 38007,23грн.

Відповідачем не надано жодних доказів
в підтвердження перерахування
відповідачу коштів у розмірі 38007,23грн.,
а матеріали справи таких не містять.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 38007,23грн. суми основного
боргу є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням
ст.ст. 32-36 Господарського
процесуального кодексу України, слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню
повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Соціально-промислове будівництво
"Енерго" (вул.Куйбишева, 6, м.Донецьк, 83031,
з будь якого рахунку
виявленого державним виконавцем під
час виконавчого провадження) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бітіес-Груп"
(вул.Чорноморського козацтва,115 м.Одеса,
) суму основного боргу у
розмірі 38007 (тридцять вісім тисяч сім)
грн.23 коп., судовий збір у розмірі 1720
(одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

3. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Суддя
Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 03.03.2014.