ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Справа № 02-24/901/2666/13
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючогоКозир Т.П.суддівГубенко Н.М.
Іванової Л.Б.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Феодосійський механічний завод"на
рішення від та на постанову
відгосподарського суду Донецької
області 05.11.2013 Донецького апеляційного
господарського суду 15.01.2014у справі
господарського суду№ 02-24/901/2666/13
Донецької областіза позовомПублічного
акціонерного товариства
"Феодосійський механічний
завод"до1.Товариства з обмеженою
відповідальністю
"ТОМ-ІНВЕСТМЕН" 2.Товариства з обмеженою
відповідальністю
"БИЗНЕС-БРОК Ф" 3.Товариства з обмеженою
відповідальністю
"УКРКОМЕРЦГРУП"провизнання договору
недійсниму судовому засіданні взяли
участь представники:- позивача
Нікітіна-Дудікова Г.Ю.;- відповідачів 1.
повідомлений, але не з'явився; 2.
повідомлений, але не з'явився; 3.
повідомлений, але не
з'явився;ВСТАНОВИВ:

25.02.2013 Публічне акціонерне товариство
"Феодосійський механічний завод" (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Донецької області із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОМ-ІНВЕСТМЕН" (далі -
відповідач 1) та Товариства з обмеженою
відповідальністю
"БИЗНЕС-БРОК Ф" (далі - відповідач 2) про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу цінних паперів № БВ/12/45
від 17.12.2012.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 05.11.2013 у справі
№ 02-24/901/2666/13 (суддя Кучерява О.О.) у
позові відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 18.12.2013 у справі
№ 02-24/901/2666/13 до участі у справі залучено
третього відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"УКРКОМЕРЦГРУП" (далі - відповідач 3).

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 15.01.2014 у справі
№ 02-24/901/2666/13 (колегія суддів у складі:
Татенко В.М. - головуючий суддя, судді
Зубченко І.В., Радіонова О.О.) апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Феодосійський механічний
завод" залишено без задоволення,
рішення господарського суду Донецької
області від 05.11.2013 у справі № 02-24/901/2666/13
залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, Публічне акціонерне
товариство "Феодосійський механічний
завод" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Донецької області від 05.11.2013 та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 15.01.2014 у справі
№ 02-24/901/2666/13, та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм господарськими судами попередніх
судових інстанцій належної юридичної
оцінки та повноти встановлення
обставин справи, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Предметом даного позову є вимога
позивача визнати недійсним договір
купівлі-продажу цінних паперів № БВ/12/45
від 17.12.2012. Обґрунтовуючи підстави
звернення з позовом до суду, Публічне
акціонерне товариство "Феодосійський
механічний завод" посилається на те, що
спірний договір всупереч вимогам
чинного законодавства, а саме: ст. ст. 203,
215 ЦК України, був підписаний зі сторони
позивача виконуючим обов'язки
директора Гаврилюком Ю.В. з
перевищенням наданих йому повноважень.

Визнання договору недійсним є одним із
способів захисту, який застосовується
судом у випадках та порядку,
визначеному цивільним законодавством.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення його
сторонами вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України (ст. 215
ЦК України).

Статтею 203 Цивільного кодексу
України встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Зокрема: 1) зміст
правочину не може суперечити ЦК, іншим
актам законодавства, а також моральним
засадам суспільства; 2) особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину, має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; 5) правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 92 ЦК
України орган або особа, яка відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень. У відносинах з третіми
особами обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження. Це
положення є гарантією стабільності
майнового обороту і загальноприйнятим
стандартом у світовій практиці,
зокрема, відповідно до Першої
директиви Європейського Союзу від
09.03.1968 (68/151/ЕЕС).

В пункті 3.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" роз'яснено, якщо договір
містить умову (пункт) про підписання
його особою, яка діє на підставі
статуту підприємства чи іншого
документа, що встановлює повноваження
зазначеної особи, то наведене свідчить
про обізнаність іншої сторони даного
договору з таким статутом (іншим
документом) у частині, яка стосується
відповідних повноважень, і в такому
разі суд не може брати до уваги
посилання цієї сторони на те, що їй було
невідомо про наявні обмеження
повноважень представника її
контрагента.

Виконавчий орган акціонерного
товариства підзвітний загальним
зборам і наглядовій раді, організовує
виконання їх рішень. Виконавчий орган
діє від імені акціонерного товариства
у межах, встановлених статутом
акціонерного товариства і законом (ч. 2
ст. 58 Закону України "Про акціонерні
товариства").

Як вбачається з матеріалів справи,
договір купівлі-продажу цінних паперів
№ БВ/12/45 від 17.12.2012 містить умову про
підписання його Гаврилюком Ю.В., який
діє на підставі статуту.

Відповідно до п. 9.3.1 статуту Публічного
акціонерного товариства
"Феодосійський механічний завод" (далі -
статут) директор є одноосібним
виконавчим органом товариства, який
здійснює керівництво його поточною
діяльністю.

Пунктом 9.3.8 статуту передбачено, що
будь-яка угода, по розпорядженню
рухомим та нерухомим майном або інша
угода, укладена директором від імені
товариства на суму, що перевищує
встановлений для директора ліміт, без
отримання попередньої згоди
наглядової ради на укладення такої
угоди, визнається недійсною та не
підлягає виконанню.

Відтак, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
суд першої інстанції, в порушення вимог
ст. 43 ГПК України, не врахував наведене
та дійшов передчасного висновку про те,
що відповідач не міг знати про
обмеження встановлені для виконавчого
органу позивача.

Крім того, колегія суддів суду
касаційної інстанції не може
погодитись з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
директор має право укладати будь-які
угоди без погодження з наглядовою
радою товариства за умови, що вартість
майна не перевищує 10% вартості активів
позивача, з огляду на таке.

Приписи статей 47, 43 ГПК України
зобов'язують господарський суд
з'ясувати усі обставини справи, що
входять до предмету доказування в ній
та мають значення для її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, сума
договору купівлі-продажу цінних
паперів № БВ/12/45 від 17.12.2012 становить 478
000, 00 грн. (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 9.3.6 статуту директор виконує
функції, покладені на нього як на
керівника підприємства, відповідно до
законодавства України та укладеного з
ним трудового договору (контракту), у
тому числі, зокрема, приймає рішення
про розпорядження рухомим та нерухомим
майном товариства, грошовими коштами,
отримання кредитів, якщо сума угоди не
перевищує ліміт встановлений
наглядовою радою.

Відповідно до п. 4.1.13 положення про
виконавчий орган Публічного
акціонерного товариства
"Феодосійський механічний завод" (далі -
подоження) директор товариства в межах
своєї компетенції приймає рішення про
розпорядження рухомим майном
товариства, грошовими коштами,
отримання кредитів, якщо сума угоди не
перевищує ліміт встановлений
наглядовою радою.

Пунктом 4.1.14 положення передбачено, що
директор товариства в межах своєї
компетенції приймає рішення про
розпорядження рухомим майном
товариства, грошовими коштами,
отримання кредитів, якщо сума угоди
перевищує ліміт встановлений
наглядовою радою, а також нерухомим
майном, та обов'язково отримує
попередню згоду наглядової ради на
укладення таких угод.

Рішенням наглядової ради позивача,
оформленим протоколом засідання
наглядової ради Публічного
акціонерного товариства
"Феодосійський механічний завод" № 34
від 03.11.2011, на виконання п. 9.3.6 статуту та
п. 4.1.14 положення встановлено ліміт в
межах якого директор може приймати
фінансово-господарські рішення без
попередньої згоди наглядової ради у
розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням наглядової ради позивача,
оформленим протоколом засідання
наглядової ради Публічного
акціонерного товариства
"Феодосійський механічний завод" № 37
від 20.11.2012 делеговано члену наглядової
ради ОСОБА_7 повноваження по погодженню
всіх вихідних документів (в тому числі
договорів, актів, платіжних доручень),
та вирішено, що всі вихідні документи
без такого погодження є недійсними.

Однак, суди попередніх інстанцій, не
дотримались статей 47, 43 ГПК України, та
не надали належної правової оцінки
усім наявним у матеріалах справи
доказам в їх сукупності, зокрема, п. 9.3.6
статуту, п. п. 4.1.13, 4.1.14 положення,
рішенню наглядової ради позивача,
оформленому протоколом засідання
наглядової ради Публічного
акціонерного товариства
"Феодосійський механічний завод" № 34
від 03.11.2011 та рішенню наглядової ради
позивача, оформленому протоколом
засідання наглядової ради Публічного
акціонерного товариства
"Феодосійський механічний завод" № 37
від 20.11.2012, що враховуючи суть спору,
свідчить про не з'ясування судами всіх
обставин, які мають суттєве значення
для правильного вирішення
господарського спору.

Касаційна ж інстанція, відповідно до ч.
2 ст. 1117 ГПК України, не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

З огляду на наведене справа має бути
передана на новий розгляд до суду
першої інстанції, під час якого
необхідно встановити обставини,
зазначені в цій постанові, дати їм та
доводам сторін належну правову оцінку,
і вирішити спір відповідно до вимог
закону.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Феодосійський механічний завод"
задовольнити частково.

Скасувати рішення господарського суду
Донецької області від 05.11.2013 та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 15.01.2014 у справі
№ 02-24/901/2666/13.

Справу № 02-24/901/2666/13 направити на новий
розгляд до господарського суду
Донецької області.

Головуючий суддя
Т.П. КОЗИР

Судді
Н.М. ГУБЕНКО

Л.Б. ІВАНОВА