ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року Справа №
904/8600/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.

суддів: Павловського П.П., Науменка І.М.

секретар судового засідання: Хребто
Ю.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Катков С.В. представник,
довіреність №5 від 08.01.14;

від відповідача: ОСОБА_2 представник,
довіреність №1068 від 04.12.13;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.12.2013р. по справі

за позовом комунального підприємства
Дніпропетровської міської ради
"Теплоенерго", м.Дніпропетровськ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,
м.Дніпропетровськ

про стягнення 21 412,29 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго"
Дніпропетровської міської ради
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом, в
якому просило стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 21 412,29 грн. з
яких: сума основного боргу - 20 321,78
грн., 3% річних - 1 090,51 грн.

Позовні вимоги мотивовані посиланням
на неналежне виконання відповідачем
умов договору на постачання теплової
енергії № 710 від 01.03.2011р. щодо
своєчасної та у повному обсязі оплати
за постачання теплової енергії.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.12.2014 р.
у даній справі (суддя Назаренко Н.Г.)
позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з даним рішенням,
фізична особа - підприємець ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи, просить
рішення господарського суду скасувати,
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу
позивачем не надано.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, розглянувши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
відповідність оскарженого рішення
нормам матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з урахуванням
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, 01.03.2011 р. між Комунальним
підприємством "Теплоенерго"
Дніпропетровської міської ради
(теплопостачальне підприємство) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(споживач) укладено договір про
постачання теплової енергії № 710 (далі
- договір), за умовами якого
теплопостачальне підприємство бере на
себе зобов'язання виробляти та
постачати споживачу теплову енергію, а
споживач зобов'язується одержати
теплову енергію та сплатити
теплопостачальному підприємству її
вартість, за встановленими тарифами
(цінами) в терміни та на умовах
передбачених цим договором (п. 2.1.
договору).

Пунктом 3.1. договору сторони
узгодили, що теплова енергія
постачається споживачу в обсягах
визначених додатком №1 договору для
задоволення наступних потреб: опалення
- в опалювальний період (175 діб);
вентиляція - в опалювальний період (175
діб); гарячого водопостачання -
протягом року (350 діб); технологічних
потреб відповідно з виробничою
програмою споживача.

Згідно п.4.2.2. договору до 01 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
споживач зобов'язаний отримати від
теплопостачального підприємства
рахунок разом з актом здачі-приймання
теплової енергії за відповідний
розрахунковий період та розглянувши
останній, не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим, підписати
та направити поштою (або іншим засобом)
один екземпляр на адресу
теплопостачального підприємства. В
разі не згоди з зазначеним в акті здачі
- приймання теплової енергії за
відповідний розрахунковий період,
визначеним теплопостачальним
підприємством обсягом поставленої
теплової енергії, споживач
зобов'язаний надати на адресу
теплопостачального підприємства
мотивоване заперечення (з
контррозрахунком спожитої теплової
енергії, або з відповідним актом, про
встановлення факту, складеного за
участю теплопостачального
підприємства) в письмовому вигляді
протягом 5 календарних днів з моменту
одержання акту здачі-приймання
теплової енергії за відповідний
розрахунковий період.

Облік теплової енергії та порядок
розрахунків за спожиту теплову енергію
погоджені сторонами в розділі 6
договору.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. договору
тарифи на теплову енергію, що
споживається згідно з цим договором
затверджено Рішенням виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 25.05.2009р. за №1345. Тариф (з ПДВ)
для розрахунків за цим договором
складає: теплова енергія 1 Гкал - 744,50
грн. Про зміну тарифів споживач
повідомляється в порядку, визначеному
п. 5.2.3. договору.

Цей договір набуває юридичної сили з
15.10.2009р. та діє до 01.03.2014р., а в частині
проведення розрахунків за теплову
енергію до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цим
договором. Датою підписання цього
договору вважається дата, зазначена у
правому верхньому куті першої сторінки
цього договору (п. 11.1. договору).

На виконання умов договору, позивач у
квітні 2011 р. поставив відповідачу
теплову енергію у розмірі 27,781 Гкал на
загальну суму 20 682,86 грн., що
підтверджується актом здачі -
приймання теплової енергії № 3612 від
30.04.2013р. та рахунком № 3612 від 30.04.2013р. на
суму 20 682,86 грн.

В порушення умов договору, відповідач
за поставлену теплову енергію
розрахувався частково, заборгованість
складає 20 321,78 грн.

Частиною 1 ст.901 ЦК України встановлено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 530 та ст. 629 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

31.03.2011 р. відповідач надав позивачу
гарантійний лист, в якому зобов'язався
погасити заборгованість в сумі 20 321,72
грн. протягом 10 місяців.

Матеріали справи не містять, а
відповідачем не надано доказів сплати
заборгованості за спірним договором, а
тому суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення основного боргу
в сумі 20 321,72 грн.

В силу приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В разі прострочення споживачем
виконання грошового зобов'язання за
цим договором споживач на вимогу
теплопостачального підприємства
зобов'язаний виплатити йому суму боргу
з урахуванням встановленого індексу
інфляції, трьох відсотків річних, а
також пеню за весь час прострочення у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня (п. 9.5.4.
договору).

Встановивши факт прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання, місцевий господарський
суд правомірно стягнув з відповідача
на користь позивача 3 % річних у сумі 1
090,51 грн. за період з 01.02.2012 р. по 15.11.2013 р.,
згідно розрахунку наданому позивачем.

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання відповідача на
неукладеність спірного договору,
оскільки цим договором передбачені всі
істотні умови і ці умови сторонами
виконувалися: позивач постачав
теплову енергію, а відповідач, в свою
чергу, частково розрахувався за
поставлену теплову енергію.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання відповідача на безпідставну
відмову господарським судом в
задоволенні його заяви про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з хворобою
його представника, оскільки в силу ст.77
ГПК України відкладення розгляду
справи є правом, а не обов'язком суду.
Крім того, відповідач не був
позбавлений права направити іншого
представника для участі в судовому
засіданні 10.12.2013 р.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваного рішення,
прийнятого з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 10.12.2013р.
по справі № 904/8600/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого господарського суду України
протягом 20 днів.

Постанова складена в повному
обсязі 06.06.2014

Головуючий суддя
В.О.Кузнецов

Судді
П.П.Павловський

І.М.Науменко