ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Справа № 5002-22/2388-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Корсака В.А. - головуючого, Данилової
М.В. (доповідача), Данилової Т.Б.,за
участю представників:позивачаОСОБА_4,
ОСОБА_5 (дов. від 18.02.2014
р.)відповідача-1ОСОБА_6 (дов. від 28.12.2013
р.)розглянувши матеріали касаційної
скаргиФізичної особи - підприємця
ОСОБА_7 на постановуСевастопольського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013 р.у справі № 5002-22/2388-2012
господарського суду Автономної
Республіки Кримза позовомФізичної
особи-підприємця ОСОБА_7до1.Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Кавицький" 2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "Світ килимів"провизнання
переважного права та переведення прав
та обов'язків покупця

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_7
звернулась до господарського суду
Автономної Республіки Крим із позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кавицький" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "Світ килимів", у якій, з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просила:

- визнати переважне право Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_7 на купівлю
нерухомого майна - нежитлових
приміщень 27-34 по 27-35 площею 62,7 м2, що
розташоване в будівлі корпусу № 1
комунального підприємства "Санаторій
Київ", позначеного у плані літ. А, за
адресою: АДРЕСА_1;

- перевести на Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_7 права та обов'язки
покупця за договором купівлі-продажу №
3011/07-2к від 30.11.2007 р., укладеним між
Дочірнім підприємством "Ресторан
"К.Вальтер" та ТОВ "Кавицький", а саме:
прийняти у власність нежитлові
приміщення 27-34 та 27-35 площею 62,7 м2, що
розташовані у будівлі корпусу № 1
комунального підприємства "Санаторій
Київ", позначеного у плані літ. А, за
адресою: АДРЕСА_1, та сплатити за об'єкт
нерухомості грошову суму.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 07.10.2013 р.
у справі № 5002-22/2388-2012 (головуючий суддя
Калініченко А.А., судді - Радвановська
Ю.А., Янюк О.С.), залишеним без змін
постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013 р. (головуючий Антонова І.В., судді
Воронцова Н.В., Заплава Л.М.), у позові
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7
відмовлено.

Мотивуючи прийняту постанову у даній
справі, апеляційний суд погодився з
висновком суду першої інстанції про
недоведеність матеріалами справи
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кавицький"
переважного права Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_7 на викуп об'єкта
оренди, передбаченого умовами договору
оренди від 27.01.2005 р. та приписами статті
777 Цивільного кодексу України.
Одночасно судами попередніх інстанцій
зазначено про сплив строку позовної
давності, встановленого статтею 258
Цивільного кодексу України, для
заявлених вимог, що також є підставою
для відмови у позові.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_7
звернулась до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013 р. та
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 07.10.2013 р.
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до господарського суду
Автономної Республіки Крим,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права, зокрема, приписів
статей 254, 362, 777 Цивільного кодексу
України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 10.02.2014 р. касаційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 19.02.2014 р.

19.02.2014 р. до Вищого господарського суду
України від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кавицький" надійшов
відзив на касаційну скаргу, в якому
відповідач-1 просить у задоволенні
касаційної скарги відмовити, а
оскаржувану постанову апеляційного
суду залишити без змін.

У судовому засіданні 19.02.2014 р. на
підставі статті 77 Господарського
процесуального кодексу України було
оголошено перерву до 26.02.2014 р.

25.02.2014 р. до Вищого господарського суду
України від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "Світ килимів" надійшов
відзив на касаційну скаргу, у якому
відповідач-2 просить рішення та
постанову судів попередніх інстанцій
залишити без змін, а касаційну скаргу -
без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 26.02.2014 р. розгляд касаційної
скарги Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_7 було відкладено на 05.03.2014 р.

28.02.2014 р. до Вищого господарського суду
України від Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_7 надійшли додаткові письмові
пояснення у справі, в яких остання
підтримала доводи, викладені у
касаційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення присутніх у судовому
засіданні представників позивача та
відповідача-1, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 27.01.2005 р. між Дочірнім
підприємством "Ресторан "К. Вальтер"
(орендодавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_7 (орендар) було
укладено договір оренди нежитлових
приміщень (посвідчений приватним
нотаріусом Ялтинського міського
нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за № 172),
відповідно до умов якого орендодавець
передає, а орендар приймає в тимчасове
платне користування вбудовані
нежитлові приміщення 27-34 по 27-35 площею
62,7 м2, які знаходяться в будівлі корпуса
№ 1 комунального підприємства
"Санаторій Київ", позначеного у плані
літер А, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
орендар зобов'язується своєчасно
сплачувати орендну плату та після
припинення договору повернути
орендоване майно орендодавцеві в
належному стані.

Строк оренди складає 10 років (пункт 1.5
договору).

Пунктом 2.4.6 договору передбачено, що
орендар має право на викуп приміщення у
разі продажу приміщення орендодавцем.
При цьому орендар має переважне право
на купівлю приміщення перед іншими
особами.

Згідно з пунктом 3.1 договору орендна
плата встановлюється в гривнях з
розрахунку суми, еквівалентної 5
доларів США за 1 м2 за курсом НБУ, що на
дату підписання договору складає 1 662, 80
грн. в місяць.

Орендна плата вноситься один раз на
місяць шляхом внесення готівки в касу
орендодавця. Перший платіж
здійснюється в день фактичної передачі
приміщення орендареві за актом
приймання-передачі, наступні - не
пізніше 15 числа поточного місяця (пункт
3.2 договору).

Судами попередніх інстанцій також
встановлено, що 30.11.2007 р. між Дочірнім
підприємством "Ресторан "К. Вальтер"
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кавицький" (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
№3011/07-2к (посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за № 6218),
відповідно до умов якого продавець
продав, а покупець прийняв у власність
нежитлові приміщення корпусу № 1 літ. А
загальною площею 571,0 м2, у тому числі
приміщення підвалу з № 27-1 по № 27-27,
приміщення антресолі № 27-28, приміщення
1-го поверху з № 27-29 по № 27-35 за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 3.1 договору за
погодженням сторін продаж об'єкта
нерухомості вчинено за 18 683 586,00 грн.

Право власності на об'єкт нерухомості
переходить до покупця з моменту
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації договору (пункт 4.1
договору).

Звертаючись до суду з даним позовом,
Фізична особа - підприємець ОСОБА_7
стверджувала, що вищезазначений
договір купівлі-продажу порушує її, як
орендаря, переважне право перед іншими
особами на придбання спірного майна, у
зв'язку з чим заявила вимоги про
визнання за нею переважного права на
купівлю нерухомого майна - нежитлових
приміщень 27-34 по 27-35 площею 62,7 м2, що
розташоване в будівлі корпусу № 1
комунального підприємства "Санаторій
Київ", позначеного у плані літ. А за
адресою: АДРЕСА_1, та переведення на неї
прав та обов'язків покупця за договором
купівлі-продажу №3011/07-2к від 30.11.2007 р.,
укладеним між Дочірнім підприємством
"Ресторан "К.Вальтер" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Кавицький".

Предметом доказування у даній справі є
наявність чи відсутність обставин, які
свідчать про виникнення у Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_7 переважного
права на викуп об'єкта оренди,
передбаченого умовами укладеного
договору оренди і приписами статті 777
Цивільного кодексу України, а також
його порушення ТОВ "Кавицький".

Так, положеннями частини другої статті
777 Цивільного кодексу України
закріплено, що наймач, який належно
виконує свої обов'язки за договором
найму, у разі продажу речі, переданої у
найм, має переважне право перед іншими
особами на її придбання.

Враховуючи, що чинне цивільне
законодавство не регламентує
процедуру реалізації переважного
права на викуп об'єкта оренди,
передбаченого частиною 2 статті 777
Цивільного кодексу України, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає правомірним
застосування судами попередніх
інстанцій до спірних правовідносин
положень статті 362 Цивільного кодексу
України, як до подібних правовідносин,
що виникають при реалізації
переважного права на купівлю частки у
справі спільної часткової власності.

Відповідно до частини 1 статті 362
Цивільного кодексу України у разі
продажу частки у праві спільної
часткової власності співвласник має
переважне право перед іншими особами
на її купівлю за ціною, оголошеною для
продажу, та на інших рівних умовах, крім
випадку продажу з публічних торгів.

Отже, закріплене наведеною нормою
правило покликане гарантувати права
інших співвласників щодо переважної
купівлі частки у праві спільної
часткової власності. Водночас, будучи
наділеними правом на переважну купівлю
частки у праві спільної часткової
власності, інші співвласники тим не
менш не мають жодних привілей щодо ціни
та інших умов, на яких має намір продати
свою частку співвласник-відчужувач.

В силу частини 2 статті 362 Цивільного
кодексу України продавець частки у
праві спільної часткової власності
зобов'язаний письмово повідомити інших
співвласників про намір продати свою
частку, вказавши ціну та інші умови, на
яких він її продає. Якщо інші
співвласники відмовилися від
здійснення переважного права купівлі
чи не здійснять цього права щодо
нерухомого майна протягом одного
місяця, а щодо рухомого майна - протягом
десяти днів від дня отримання ними
повідомлення, продавець має право
продати свою частку іншій особі.

Таким чином, для забезпечення
здійснення переважного права інших
співвласників на купівлю продавець
зобов'язаний повідомити інших
співвласників про свій намір продати
частку. У повідомленні обов'язково має
бути визначена ціна, а інші умови
продажу мають бути вказані, якщо вони
визначаються продавцем як істотні для
укладення даного договору (наприклад,
строки розрахунків, форма, у якій
співвласник бажає укласти договір на
інші умови, досягнення згоди з яких є
необхідним для укладення договору).

Також зі змісту наведеної норми
вбачається, що суб'єктивне право на
продаж частки сторонній особі виникає
у співвласника з моменту одержання
відмови усіх інших співвласників від
здійснення переважного права на
купівлю або нездійснення ними цього
права протягом одного місяця від дня
отримання ними повідомлення, якщо
предметом договору купівлі-продажу є
нерухоме майно, і протягом десяти днів -
якщо предметом договору
купівлі-продажу є рухоме майно. При
цьому, "здійсненням переважного права"
слід вважати передання (надіслання)
продавцю оферти щодо укладення
основного або попереднього договору
купівлі-продажу частки.

Виходячи з положень даної норми,
встановивши, при цьому, що листом
№0107-КВ від 01.10.2007 р. Дочірнє
підприємство "Ресторан "К. Вальтер"
повідомило Фізичну особу - підприємця
ОСОБА_7 про намір здійснити відчуження
спірних нежитлових приміщень за суму
не менше ніж за 18 000 000,00 грн., а також
з'ясувавши, що Фізична особа -
підприємець ОСОБА_7 про на вказаний
лист не відповіла та не повідомила у
місячний строк про свій намір придбати
нерухоме майно, орендоване нею на
підставі договору оренди від 27.01.2005 р.,
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність порушень з боку Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Кавицький" переважного права Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_7 на викуп
об'єкта оренди, передбаченого умовами
договору оренди від 27.01.2005 р. та статтею
777 Цивільного кодексу України, а відтак,
правомірно відмовили останній у
заявленій вимозі.

З огляду на викладене, а також
враховуючи положення частини 4 статті
362 Цивільного кодексу України, якою
закріплено, що у разі продажу частки у
праві спільної часткової власності з
порушенням переважного права купівлі
співвласник може пред'явити до суду
позов про переведення на нього прав та
обов'язків покупця з обов'язковим
одночасним внесенням на депозитний
рахунок суду грошову суму, яку за
договором повинен сплатити покупець,
суди попередніх інстанцій мотивовано
відмовили у позові і в частині
переведення на Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_7 прав та обов'язків
покупця за договором купівлі-продажу №
3011/07-2к від 30.11.2007р., укладеним між ДП
"Ресторан "К.Вальтер" та ТОВ "Кавицький",
попередньо встановивши, що позивачем
не надано доказів внесення на
депозитний рахунок господарського
суду Автономної Республіки Крим суми
вартості проданого майна за договором
купівлі-продажу від 30.11.2007 р. у розмірі 5
699 430,00 грн.

Щодо посилання місцевого та
апеляційного господарських судів на
приписи статей 256, 261, 267 Цивільного
кодексу України, то колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає за необхідне звернути увагу на
таке.

З'ясувавши, що право позивача, за
захистом якого той звернувся до суду,
не порушене, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право особи
дійсно порушене, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності поважних
причин її пропущення. Одночасно
відмовляти в позові з підстав його
необґрунтованості та у зв'язку зі
спливом строку позовної давності
неприпустимо, оскільки такий висновок
має своїм наслідком неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Разом з тим, хоча суди попередніх
інстанцій і припустилися помилки,
відмовивши у позові також і у зв'язку зі
спливом строку позовної давності для
заявленої вимоги, однак,
вищезазначений висновок судів про
відмову у задоволенні позову не є
підставою для скасування прийнятих
судових рішень у даній справі, оскільки
не вплинув на правильність вирішення
спору по суті.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Доводи, викладені у касаційній скарзі
судова колегія вважає непереконливими
та такими, що спростовуються наявними
доказами та матеріалами справи, а
прийняту у справі постанову
апеляційного суду такою, що відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підстав для її зміни чи скасування не
вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями
1115, 1117, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_7 залишити без
задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013 р. у справі № 5002-22/2388-2012
господарського суду Автономної
Республіки Крим залишити без змін.

Головуючий суддя
В. Корсак

Судді:
М. Данилова

Т. Данилова