ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
Справа № 925/219/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників
сторін:

від позивача: Кучер Ю.В. - представник
за довіреністю,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом приватного
підприємства «Агросервіс», м. Черкаси

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгроспецпостач -
Сервіс», м. Черкаси

про стягнення 13176 грн. 50 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Агросервіс»
звернулося до суду з позовною заявою
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгроспецпостач -
Сервіс» заборгованості за поставлений
товар (компонент пічного палива)
відповідно до умов укладеного між
сторонами договору купівлі-продажу
№000030 від 04 вересня 2013 року в розмірі 13176
грн. 50 коп.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала повністю та
просила його задовольнити з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи за місцем його державної
реєстрації, його представник без
поважних причин в судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, що не
перешкоджає розгляду справи по суті у
його відсутності за наявними в справі
матеріалами.

У судовому засіданні згідно з ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) було
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши доводи та пояснення
представника позивача, дослідивши
наявні у справі докази, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Між приватним підприємством
«Агросервіс» (продавець за договором,
позивач у справі) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Украгроспецпостач - Сервіс» (покупець
за договором, відповідач у справі)
04.09.2013 було укладено догорів
купівлі-продажу №000030 (далі - договір).

Відповідно до умов договору продавець
зобов'язався передати у власність
покупця компонент пічного палива (далі
- товар), а покупець - прийняти та
оплатити його.

Кількість 9090 л по ціні 5,85 грн. на суму
53176,50 грн. (п. 1.2. договору).

Покупець зобов'язаний 100% сплатити
загальну вартість товару по факту
прийому-передачі товару, шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок продавця (п. 2.1. договору).

Оплата здійснюється на підставі
виставленого продавцем рахунку (п. 2.2.
договору).

За розділом третім договору: приймання
товару проводиться згідно з
товаросупроводжувальними документами.
Покупець зобов'язаний прийняти товар
протягом одного календарного дня.
Датою передачі вважається дата
прийняття товару, зазначена в
накладній.

Договір набуває чинності в день
підписання його обома сторонами і діє
до 31.12.2013 (п. 7.1. договору).

На виконання своїх зобов'язань за
договором продавець за видатковою
накладною від 05.09.2013 №РН-0000079 передав
покупцю, а той через ген. директора
Голенкова В.В. (довіреність від 04.09.2013
№8) прийняв товар на загальну суму 53176,50
грн.

Свої зобов'язання щодо оплати
отриманого товару покупець виконував з
простроченням та не у повному обсязі.

На день звернення до суду із позовом
борг відповідача перед позивачем
становив 13176,50 грн.

Відтак, позивач просить стягнути борг
за поставлений товар у примусовому
порядку.

Договірні відносини, що виникли між
сторонами, по своїй суті мають ознаки
договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується
частина 1 статті 193 ГК України,
відповідно до якої суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті
525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами статті 629 ЦК України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Після передачі позивачем товару у
строк, передбачений договором,
відповідач обов'язок повністю оплатити
товар не виконав, тобто порушив свої
зобов'язання.

На підставі вищевказаного, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача боргу за поставлений товар
в розмірі 13176,50 грн. обґрунтованими,
доведеними наявними в матеріалах
справи доказами, а відповідно таким, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову, а
саме: 1827 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгроспецпостач -
Сервіс» (вул. Смілянська, 2, м. Черкаси,
, р/р 1131 в ЧФ ЗАТ КБ
«Приватбанк», МФО 354347) на користь
приватного підприємства «Агросервіс»
(вул. Зелінського, 12/1, м. Черкаси, , р/р 6346 в ПАТ «БАНК
ФОРУМ» в м. Києві, МФО 322948) 13176 грн. 50 коп.
боргу за поставлений товар та 1827 грн. 00
коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 17 березня 2014
року

Суддя
О.В. Чевгуз