ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 р.
Справа № 914/182/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі
М.Драгус розглянула справу

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Львів

До відповідача: Львівського
комунального підприємства
"Львівелектротранс", м. Львів

Про: стягнення 209 109,02 грн.

За участю представників:

Від позивача : ОСОБА_2 - представник;

Від відповідача: не з'явився;

Технічна фіксація судового процесу не
здійснювалась.

Суть спору: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з
позовом до Львівського комунального
підприємства "Львівелектротранс" про
стягнення 209 109,02 грн.

Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 27.12.2002 року між
позивачем та відповідачем було
укладено договір №375/02 оренди
нежитлового приміщення та прилеглої
земельної ділянки, на виконання умов
якого відповідачу було перераховано
кошти в сумі 261 444,16 грн. Рішенням
Господарського суду Львівської
області від 16.10.2012 року частина
безпідставно набутих коштів в сумі 52
335,14 грн. була стягнута з відповідача на
користь позивача, а рішенням
господарського суду Львівської
області від 14.05.2012 року договір оренди
від 27.12.2002 року №375/02 було визнано
недійсним. У зв'язку з визнанням
договору оренди недійсним позивач
просить стягнути з відповідача решту
безпідставно набутих коштів в сумі 209
109,02 грн.

Обставини справи: Розглянувши
подані матеріали суд визнав їх
достатніми для прийняття заяви до
розгляду і ухвалою від 21.01.2014 року
порушив провадження у справі та
призначив судове засідання на
04.02.2014року.

В судове засідання 04.02.2014 року
з'явився представник позивача надав
пояснення по суті предмету спору.
Зокрема представник а пояснив, що 27.12.2002
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір №375/02 оренди
нежитлового приміщення та прилеглої
земельної ділянки. 25.11.2004р. сторонами
внесено зміни та доповнення до
договору №375/02 від 27.12.2002р, а саме п. 3.2 "а"
викладено в наступній редакції: "Кошти,
затрачені на облаштування стоянки,
віднести в рахунок плати за оренду
приміщення та за користування
земельною ділянкою, крім комунальних
платежів". Позивачем проведено роботи з
облаштування стоянки за згодою
відповідача на підставі відповідних
змін та п. 4.3 договору, згідно якого
орендар зобов'язується своєчасно
здійснювати капітальний та поточний
ремонт орендованого майна. За весь
період дії договору позивач сплатив на
користь відповідача 261444,16 грн орендної
плати. Рішенням господарського суду
Львівської області від 10.01.2013р. у справі
№5015/3458/12 у спорі між ФОП ОСОБА_1 та ЛКП
"Львівелектротранс" з останнього на
користь ФОП ОСОБА_1 стягнуто 52 335,14 грн
безпідставно набутих коштів за
договором оренди №375/02 від 27.12.2002р.
Рішенням господарського суду
Львівської області від 14.05.2012р. у справі
№5015/814/12 договір оренди нежитлового
приміщення та прилеглої земельної
ділянки №375/02 від 27.12.2002р. визнано
недійсним. Отже, відповідач, надавши в
оренду позивачу нежитлове приміщення
загальною площею 450 кв.м. та прилеглу
земельну ділянку площею 1650 кв.м. не був
належним орендарем та зобов'язаний
відшкодувати неналежно отримані кошти
у сумі 261 444,16 грн за мінусом 52 335,14 грн
стягнутих на момент розгляду справи
судом, тобто 209 109,02 грн.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з його участю в
судовому засіданні у Франківському
районному суді м. Львова.

Розгляд справи було відкладено на
18.02.2014 року.

В судове засідання 18.02.2014 року
з'явилися представники сторін, надали
пояснення по суті спору. Позивач
позовні вимоги підтримав, просив суд їх
задоволити. Відповідач подав суду
письмові заперечення на позов, просив
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог. Зокрема в своїх запереченнях
відповідач просить суд врахувати той
факт, що сторонами було зараховано
кошти витрачені позивачем на
облаштування стоянки в сумі 26 098,80 грн. в
рахунок плати за оренду приміщення та
користування земельною ділянкою. В той
же час рішенням Господарського суду
Львівської області від 11.12.13 р у справі
№5015/725/12 було відмовлено позивачу в
зарахуванні додаткових коштів
витрачених на облаштування стоянки в
сумі 73 091,20 грн. в рахунок орендної
плати.

Також представник відповідача звертає
увагу на те, що позивач просить суд
стягнути безпідставно набуті кошти за
період з січня 2004 року по лютий 2013 року,
однак в силу положень ст.ст. 256, 257, ЦК
України, він може вимагати стягнення
лише за останні три роки.

Представник відповідача просить суд
врахувати, що на виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 16.10.2012 року у справі
№5015/3458/12 з відповідача було стягнено
52335,14 грн. безпідставно набутих коштів.

В судових засіданнях 18.02.2014 року та
25.02.2014 року оголошувалась перерва для
надання сторонам можливості подати
додаткові докази по справі.

03.03.2014 року відповідач подав суду
клопотання про залишення позову без
розгляду в порядку ст. 62 ГПК України,
однак в задоволенні даного клопотання
суд відмовив за безпідставністю та
роз'яснив представнику відповідача, що
виключний перелік підстав залишення
позову без розгляду передбачено ст. 81 а
не ст. 62 ГПК України, однак такі
підстави відсутні.

В судовому засіданні 12.03.2014 року
оголошувалась перерва до 18.03.2014 року.

В судове засідання 18.03.2014 року з'явився
представник позивача, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Відповідач
явки уповноваженого представника в
судове засідання не забезпечив, причин
неявки не повідомив.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

27.12.2002 року між фізичною особою
-підприємецем ОСОБА_1 та Львівським
комунальним підприємством
„Львівелектротранс" був укладений
договір оренди нежитлового приміщення
та прилеглої земельної ділянки №375/02 .
Договір було укладено строком на 2 роки
з 01.01.2003 року по 01.01.2005 року та було
пролонговано сторонами в порядку п. 8.2
договору

Відповідно до п. 1.1 договору
оренди, орендодавець (відповідач)
передає, а орендар (позивач) приймає у
строкове платне користування
нежитлове приміщення загальною площею-
450,0 кв.м. та прилеглу земельну ділянку
площею -1650 кв. м., які знаходяться на
балансі ДМКП „Львівелектротранс" і
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3 договору
сторони визначили, що орендна плата за
нежитлове приміщення площею 450,0 кв.м
визначена на підставі ухвали
Львівської міської ради № 98 від 31.10.2008
року „Про затвердження Методики
розрахунку орендної плати за
користування майном територіальної
громади м.Львова" та експертної оцінки
приміщення, яка станом на момент
укладення договору, становить 22
тис.грн. і, згідно з п.3.3.3. додатку до
даної ухвали склала суму 6600 грн. в рік.

Орендна плата за прилеглу
земельну ділянку площею- 1 650 кв. м
визначена у відповідності до листа
Львівського міського управління
земельних ресурсів № 160915/40 від 19.02.2001
року відносносно комерційної ціни
землі, яка знаходиться на балансі ЛКП
„Львівелектротранс" і станом на 18.12.2002
року становить 6,93 грн. Орендна плата за
прилеглу земельну ділянку- 11434,5 грн. в
рік.

Загальна сума орендної плати за
користування нежитловим приміщенням
та прилеглою земельною ділянкою-18034,5
грн. в рік, з врахуванням індексу
інфляції за кожен місяць оренди.
Місячна орендна плата за користуванням
нежитловим приміщенням та прилеглою
земельною ділянкою-1502,9 грн., з
врахуванням індексу інфляції за період
з дати проведення оцінки майна до дати
укладання договору оренди та індексу
інфляції за перший місяць оренди.(п.
3.1.-3.2. даного договору).

Відповідно до п.3.5 договору,
орендар відшкодовує витрати
орендодавця за енергоносії, послуги
зв'язку та інші комунальні послуги до 10
числа наступного за звітний період
місяця, згідно виставлених рахунків.

25.11.2004р. сторонами внесено зміни
та доповнення до договору №375/02 від
27.12.2002р, а саме п. 3.2 "а" викладено в
наступній редакції: "Кошти, затрачені
на облаштування стоянки, віднести в
рахунок плати за оренду приміщення та
за користування земельною ділянкою,
крім комунальних платежів". Позивачем
проведено роботи з облаштування
стоянки за згодою відповідача на
підставі відповідних змін та п. 4.3
договору, згідно якого орендар
зобов'язується своєчасно здійснювати
капітальний та поточний ремонт
орендованого майна. За весь період дії
договору він сплатив на користь
відповідача 261444,16 грн.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 10.01.2013р. у справі
№5015/3458/12 у спорі між ФОП ОСОБА_1 та ЛКП
"Львівелектротранс" з останнього на
користь ФОП ОСОБА_1 стягнуто 52 335,14 грн
безпідставно набутих коштів за
договором оренди№375/02 від 27.12.2002р.
Зокрема судом встановлено, що при
виставленні рахунків на сплату
орендних платежів орендодавцем
включався земельний податок, що
суперечило умовам договору.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 14.05.2012р. у справі
№5015/814/12 договір оренди нежитлового
приміщення та прилеглої земельної
ділянки №375/02 від 27.12.2002р. визнано
недійсним.

Позивач вважає, що відповідач,
надавши в оренду позивачу нежитлове
приміщення загальною площею 450 кв.м. та
прилеглу земельну ділянку площею 1650
кв.м. не був належним орендарем та
зобов'язаний відшкодувати неналежно
отримані кошти у сумі 209 109,02 грн. (261 444,16
грн - 52 335,14 грн) в порядку передбаченому
ч.2 ст. 208 ГК України, ч.1 ст. 216, ст. 1212 ЦК
України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Правовою підставою отримання
відповідачем коштів в якості орендної
плати був договір оренди від 27.12.2002 року
№ 375/02, який було визнано судом
недійсним.

Відповідно до п. 2.7 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»,
якщо зі змісту господарського договору
випливає, що зобов'язання за цим
договором може бути припинено лише на
майбутнє, оскільки неможливо повернути
усе одержане за ним (наприклад, вже
здійснене користування за договором
майнового найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо), то господарський суд
одночасно з визнанням господарського
договору недійсним (за наявності
підстав для цього) зазначає в
резолютивній частині рішення, що
зобов'язання за договором припиняється
лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що
зобов'язання припиняються на майбутнє
не на підставі відповідної вказівки в
рішенні суду, а в силу закону, тому при
визнанні недійсним правочину
(господарського договору) зобов'язання
його сторін припиняються на майбутнє з
моменту набрання чинності рішення суду
про визнання правочину (договору)
недійсним, хоча б у судовому рішенні й
не було зазначено про таке припинення.

Наведене свідчить, що
зобов'язання припиняється на майбутнє
не на підставі відповідної вказівки в
рішенні суду, а в силу закону, тому при
визнанні недійсним договору оренди
зобов'язання орендаря зі сплати
орендних платежів припиняються на
майбутнє, а саме з моменту набрання
чинності рішенням суду про визнання
цього договору недійсним, тобто в
даному випадку - з дня винесення Вищим
господарським судом України постанови
від 05.11.2012 року якою залишено в силі
рішення господарського суду
Львівської області

від 14.05.2012р. у справі №5015/814/12.

Таким чином права та обов'язки
сторін які виникли за договором оренди
від 27.12.2002 року № 375/02 вважаються
припиненим з моменту набрання
чинності рішенням суду про визнання
правочину (договору) недійсним.

Факт користування об'єктами
оренди в період з 2002 року по 2013 рік
позивачем не заперечується та
підтверджується платіжними
дорученнями про сплату орендних
платежів.

Отже здійснення позивачем
орендних платежів протягом 2002 - 2013
років відповідало умовам догоовру
який в цей період був чинним.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що позивач фактично
використовував об'єкти оренди за
призначенням для власних потреб, а
правовідносини між сторонами які
виникли за умовами договору від 27.12.2002
року № 375/02 вважаються припиненими
тільки на майбутнє з моменту набрання
чинності рішення суду про визнання
договору недійсним (05.11.2012 року),
позовні вимоги позивача про
повернення коштів сплачених
відповідачу в якості орендної плати в
період дії договору оренди і на
виконання умов цього договору є
безпідставними та до задоволення не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 216, 1212 ЦК України, 208 ГК
України, ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 80, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Львівського комунального підприємства
"Львівелектротранс" про стягнення 209
109,02 грн - відмовити.

2. Рішення суду може бути
оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення
складено 21.03.2014р.

Суддя
Запотічняк О.Д.