ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Справа № 910/26161 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Рогач
Л.І., Сибіги О.М.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПриватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український страховий
стандарт"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
14.01.2014р.у справі№ 910/26161 Господарського
суду міста Києваза позовомПриватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Лафорт"доПриватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український страховий
стандарт" простягнення 76240,00 грн.за
участю представників: позивачане
з'явився (про час та місце судового
засідання повідомлені
належно)відповідачаДемент'єв Є.О., дов.
від 19.12.2013р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 26.02.2013р., залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 30.05.2013р. позов
задоволено повністю; стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія "Український
страховий стандарт" на користь
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія "Лафорт" суму збитків
в розмірі 64207 грн., штраф у сумі 76000грн.
та витрати по сплаті судового збору в
розмірі 2804,14 грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.07.2013р. постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 30.05.2013р. та
рішення Господарського суду міста
Києва від 26.02.2013р. залишено без змін.

02.08.2013р. Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Український
страховий стандарт" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
заявою про перегляд рішення
господарського суду міста Києва від
26.02.2013р. у цій справі за нововиявленими
обставинами.

В якості нововиявлених обставин
заявник послався на те, що 24.07.2013р. він
звернувся до позивача з угодою про
зарахування зустрічних однорідних
вимог в розмірі 46661,96грн., оскільки
рішеннями Господарського суду міста
Києва по справах № 910/9805/13, № 910/9809/13,
№910/9810/13, №910/9823/13, № 910/2155/13, які набули
законної сили стягнуто з позивача на
користь заявника відповідно 4867,14грн.,
10430,33грн., 18739,33грн., 9531,01грн., 3094,15грн.
(всього стягнуто 46661,96грн.); вказані
судові рішення стосуються стягнення
грошових коштів з позивача на користь
заявника, а рішення в даній справі
стосується стягнення коштів з заявника
на користь позивача, що на думку
заявника, виходячи з критеріїв
справедливості, є підставою для
направлення 24.07.2013р. на адресу позивача
проекту угоди про зарахування
зустрічних вимог та істотною
обставиною, що не була і не могла бути
відома заявнику на час розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 26.11.2013р. (суддя Прокопенко Л.В.) в
задоволенні заяви про перегляд рішення
господарського суду міста Києва від
26.02.2013р. за нововиявленими обставинами
відмовлено.

Ухвала вмотивована тим, що ті
обставини, на які посилається заявник,
не можуть вважатись нововиявленими у
розумінні статті 112 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки ці обставини не впливають на
оцінку вже досліджених доказів у
справі та не спростовують фактів, що
вже були встановлені судами і мали
істотне значення для даної справи.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014р. (судді:
Баранець О.М. - головуючий, Пашкіна С.А.,
Рябуха В.І.) ухвалу місцевого
господарського суду залишено без змін
з мотивів її законності та
обґрунтованості.

Не погоджуючись з висновками
господарських судів попередніх
інстанцій, Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Український страховий стандарт"
подало до Вищого господарського суду
України касаційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу
Господарського суду м. Києва від
26.11.2013р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14.01.2014р. в даній справі, змінити рішення
Господарського суду міста Києва від
26.02.2013р. та зменшити суму стягнення з
скаржника на користь позивача на 46661,96
грн.

Касаційну скаргу вмотивовано доводами
про порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, а саме статті 112
Господарського процесуального кодексу
України та частини 2 статті 601
Цивільного кодексу України, оскільки,
на думку скаржника, його заява від
24.07.2013р. про здійснення зарахування
однорідних вимог є істотною
обставиною, що не була і не могла бути
відома йому на час розгляду справи,
тобто належною підставою для звернення
за нововиявленими обставинами.

Позивач відзив на касаційну скаргу не
надав та не скористався правом на
участь представників у судовому
засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
присутнього в судовому засіданні,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати чи вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду або відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або перевіряти докази.

Відповідно до приписів розділу ХІІІ
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд може
переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Рішення, що набрали законної сили і
прийняті судом першої інстанції,
переглядаються господарським судом,
який прийняв ці рішення; заява про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами розглядається
господарським судом у судовому
засіданні у місячний строк з дня
надходження; у разі залишення рішення
без змін за результатами перегляду
судового рішення про це приймається
ухвала.

При цьому підставами для перегляду
судових рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

До нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство.

Необхідними ознаками існування
нововиявлених обставин є одночасна
наявність таких трьох умов: по-перше, їх
існування на час розгляду справи,
по-друге, те, що ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи, по-третє, істотність даних
обставин для розгляду справи (тобто
коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Тобто, нововиявлені обставини за
своєю юридичною суттю є фактичними
даними, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення. Не можуть
бути визнані нововиявленими нові,
тобто такі, що виникли чи змінилися
після постановлення рішення обставини,
а також обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у
своїх поясненнях, касаційній скарзі
або які могли бути встановлені при
виконанні судом вимог процесуального
закону; не можуть вважатися
нововиявленими обставини, що
встановлюються на підставі доказів,
які не були своєчасно подані сторонами
чи прокурором.

Не може вважатися нововиявленою
обставина, яка ґрунтується на
переоцінці тих доказів, які вже
оцінювалися господарським судом у
процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Також не можуть визнаватися
нововиявленими обставини, на які
посилався учасник судового процесу в
своїх поясненнях в суді будь-якої з
інстанцій, або які могли бути
встановлені судом в разі виконання
вимог процесуального закону, зокрема,
статті 38 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 112 цього Кодексу
не можуть бути визнані як нововиявлені
обставини, викладені в рішенні суду в
іншій справі, висновки суду щодо
обставин справи (оцінка доказів), а
також юридична оцінка цих обставин та
правові підстави рішення або його
мотиви, міркування суду щодо
застосування норм права.

Відтак, за своєю природою нововиявлені
обставини є такими, що не були і не
могли бути відомі заявникові на час
прийняття спірного судового рішення.

За приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані довести обставини,
на які вони покликаються в
підтвердження своїх вимог та
заперечень, належними та допустимими у
справі доказами.

Судова колегія погоджується з судами
попередніх інстанцій, що направлення
заявником 24.07.2013р. на адресу позивача
проекту угоди про зарахування
зустрічних вимог не підтверджує
існування нововиявлених обставин, на
які він покликається, оскільки не
доводить існування їх на час розгляду
справи.

Таким чином, висновок судів першої та
апеляційної інстанцій про відсутність
нововиявлених обставин в розумінні
статті 112 Господарського
процесуального кодексу України з тих
підстав, що обставини, на які
посилається заявник не впливають на
оцінку вже досліджених доказів у
справі та не спростовують фактів, що
вже були встановлені судами і мали
істотне значення для даної справи є
законним та обгрунтованим.

Доводи заявника про наявність
нововиявлених обставин у даній справі
суперечать положенням статті 112
Господарського процесуального кодексу
України. Касаційна скарга не містять
будь-яких доводів та міркувань, що
стосувалися б правових висновків
місцевого та апеляційного
господарського суду щодо
невідповідності наведених скаржником
обставин у даному випадку ознакам
нововиявлених.

Висновки господарських судів
попередніх інстанцій повністю
відповідають викладеним вище приписам
законодавства.

За таких обставин судова колегія
залишає заяву про перегляд рішення
господарського суду за нововиявленими
обставинами без задоволення за
відсутністю таких обставин, а
попередні судові рішення без змін.

Твердження скаржника про порушення і
неправильне застосування
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
не знайшли свого підтвердження, з
огляду на що підстав для скасування
зазначених судових актів з мотивів,
наведених у касаційній скарзі, колегія
суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 112, 114, пунктом 1 статті
1119, статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український страховий
стандарт" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014р. у
справі № 910/26161 Господарського суду
міста Києва та ухвалу Господарського
суду м. Києва від 26.11.2013р. залишити без
змін.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Л. Рогач

О. Сибіга