м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1321/14 25.02.14
За позовом Комунального
підприємства "Київський метрополітен";
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фаворит-М";
про стягнення 12 124,97 грн.
Від позивача: Загоровська Н.В.,
представник, довіреність № 5-Н від
Від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача заборгованості по
орендній плату в розмірі 11 243,15 грн., 881,82
грн. трьох відсотків річних, а також 1
827,00 грн. витрат по сплаті судового
збору з мотивів, вказаних у позовній
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.01.2014 р. порушено провадження
у справі №910/1321/13, розгляд справи
призначено на 25.02.2014 р.
Представник позивача, через канцелярію
суду, 24.02.2014 року подав клопотання про
уточнення позовних вимог, у якій
просить стягнути з відповідача
заборгованості по орендній плату за
договором від 30.04.2008 року № 214-Упр(ДВ)-08 в
розмірі 11 243,15 грн., а також 881,82 грн.
трьох відсотків річних.
У судовому засіданні 25.02.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
Відповідач був належним чином
повідомлений про час, день і місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням, яке
повернулось на адресу суду і
підтверджує факт направлення ухвали
господарського суду на адресу
відповідача, зазначену у витязі з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
Згідно статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове
засідання своїх повноважних
представників, не надав письмовий
відзив на позовну заяву, а також не
заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством
"Київський метрополітен" (далі по
тексту - орендодавець, позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фаворит-М" (далі по
тексту - відповідач, орендар) укладено
договір оренди № 214-Упр(ДВ)-08 (далі по
тексту - договір), за умовами якого (п. 1.1
договору) орендодавець на підставі
рішення Київради від 14.06.2007 №789/1450
передає, а орендар приймає в оренду
нерухоме майно (частину вестибюлю
(переходу), визначену відповідно до
проектної документації, розробленої ДП
"ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими
огороджуючими конструкціями (кіосками)
орендаря), далі - об'єкт оренди, за
адресою: станція метро "Харківська"
(вестибюль№1), для торгівлі
непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом
оренди є частина вестибюлю (переходу),
визначена відповідно до проектної
документації, розробленої ДП "ПІ
Укрметротунельпроект", тимчасовими
огороджуючими конструкціями (кіосками)
орендаря, загальною площею 6,3 кв.м,
згідно з викопіюванням зі схеми
тимчасового розташування МАФ, що
складає невід'ємну частину цього
договору.

Згідно з п. 2.4. договору об'єкт оренди
належить до комунальної власності
територіальної громади міста Києва і
знаходиться на балансі Комунального
підприємства "Київський метрополітен".

Згідно з п. 3.1. договору за користування
об'єктом оренди орендар сплачує
орендодавцю орендну плату, розрахунок
якої здійснюється на підставі рішення
Київради від 14.06.2007 №789/1450 та методики
розрахунку орендної плати за
користування майном територіальної
громади м. Києва, затвердженої рішенням
Київради від "28" вересня 2006 року №34/91, та
на дату підписання договору місячний
розмір якої згідно з розрахунком
орендної плати, що є невід'ємною
частиною цього договору, становить: 299,59
грн. за 1 м2 орендованої площі, що в
цілому за об'єкт оренди станом на
квітень 2008 року складає 1887,42 грн. без
ПДВ.

Відповідно до п. 3.2. договору розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається з урахуванням
індексу інфляції за поточний місяць.

Згідно з п. 3.4. договору додатково
орендар сплачує орендодавцю разом з
орендною платою податок на додану
вартість у розмірах та порядку,
визначених законодавством України.
Також орендар відшкодовує орендодавцю
вартість спожитих комунальних послуг.

Пунктом 3.5. договору сторони погодили,
що всього ума по договору з урахуванням
ПДВ з розрахунку на квітень 2008 року
складає 2470,81 грн.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна
плата сплачується орендарем незалежно
від наслідків господарської
діяльності орендаря щомісячно не
пізніше 10 числа поточного місяця на
рахунок орендодавця.

Згідно з п. 4.2. договору орендар
зобов'язаний вносити орендні платежі
своєчасно і в повному обсязі.

Факт приймання-передачі об'єкта оренди
підтверджується підписаним між
сторонами актом прийому-передачі майна
в оренду від 01.05.2008 року.

Суду не надано жодних доказів
повернення відповідачем орендованого
майна.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо своєчасності та
повноти здійснення орендної плати
відповідно до умов договору, у
відповідача перед позивачем за період
з травня 2011 року по серпень 2011 року
виникла заборгованість зі сплати
орендних платежів в розмірі 11 243,15 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ,
яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760
ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар за користування об'єктом
оренди вносить орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України
визначено, що орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
надав відповідачеві у тимчасове платне
користування об'єкт оренди на певний
строк та за відповідну плату згідно
умов договору, а відповідач в порушення
умов договору в період з травня 2011 року
по серпень 2011 року не сплатив на
користь позивача орендні платежі, на
спростування чого відповідач не надав
суду будь-яких доказів.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в розмірі 11 243,15 грн., нормативно
та документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК
України, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 881,82 грн. - 3%
річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача 3% річних в
розмірі 881,82 грн., нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фаворит-М" (01021, м.
Київ, вул. М.Грушевського, будинок 28/2,
нежиле приміщення 43, ) на
користь Комунального підприємства
"Київський метрополітен" (03056, м. Київ,
проспект Перемоги, будинок 35, ) 11 243 (одинадцять тисяч
двісті сорок три) грн. 15 коп. -
заборгованості по орендній платі, 881
(вісімсот вісімдесят одну) грн. 82 коп. - 3%
річних, та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового
збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата
складання рішення 05.03.2014 р.