ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014
Справа № 917/79/14

За позовом Ремонтного
житлово-комунального підприємства № 2,
45005, м. Ковель Волинської області, вул. Д.
Галицького, 6-А

До відповідача Приватне підприємство
"ВАЛЯВА", 39600, м. Кременчук Полтавської
області, вул. Київська, 3-А, офіс 305

Про стягнення 520 320,00 грн., з яких 325 200,00
грн. - сплачені відповідачу за поставку
вантажного автомобіля (сміттєвоз) з
боковим механізованим завантаженням
на пневмоходу, силова установка -
(дизель) ГАЗ-3309 з місткістю бункера 8,0 -
8,1 куб. м за умовами договору № 12/129 від
15.07.2013 р. на закупівлю товару за
державні кошти та 195 120,00 грн. -
пеня відповідно до п. 7.2 договору за
період з 01.09.2013 р. по 31.12.2013 р.

Суддя Бунякіна Г.І.

Представники :

від позивача : Ярмолюк Я.І. (див.
протокол судового засідання);

від відповідача : не з'явилися (див.
протокол судового засідання).

27.02.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Рішення виноситься після перерви,
оголошеної в судовому засіданні 11.02.2014
р. в порядку ст. 77 ГПК України з огляду
на необхідність поповнення матеріалів
справи додатковими документальними
доказами та клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи.

Суть спору: розглядається позовна
заява Ремонтного житлово-комунального
підприємства № 2, м. Ковель про
стягнення з Приватного підприємства
"Валява", м. Кременчук про
стягнення 520 320,00 грн., з яких 325 200,00 грн. -
сплачені відповідачу за поставку
вантажного автомобіля (сміттєвоз) з
боковим механізованим завантаженням
на пневмоходу, силова установка -
(дизель) ГАЗ-3309 з місткістю бункера 8,0 -
8,1 куб. м за умовами договору № 12/129 від
15.07.2013 р. на закупівлю товару за
державні кошти та 195 120,00 грн. -
пеня відповідно до п. 7.2 договору за
період з 01.09.2013 р. по 31.12.2013 р..

Позивач надав суду клопотання № 210 від
18.02.2014 року (вх. № 2254 від 24.02.2014 року) про
уточнення позовних вимог, яким просить
суд залишити без розгляду позовні
вимоги в частині стягнення 325 200,00 грн.
сплачених відповідачу за поставку
вантажного автомобіля (сміттєвоз) з
боковим механізованим завантаженням
на пневмоходу, силова установка -
(дизель) ГАЗ-3309 з місткістю бункера 8,0 -
8,1 куб. м з огляду на здійснення
приватним підприємством "Валява"
поставки вищевказаного автомобіля -
04.02.2014 року між сторонами підписано Акт
приймання - передачі товару до договору
№ 12/129 від 15.07.2013 р. з протоколом
розбіжностей (а.с. 37-38).

Відповідно до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Суд розцінює дане клопотання як заяву
про зменшення позовних вимог та
приймає до розгляду в даному
провадженні як таке, що не суперечить
чинному процесуальному законодавству
України. Спір розглядається в межах
предмету позову в редакції прийнятого
судом вищевказаного клопотання про
зменшення позовних вимог № 210 від 18.02.2014
року (вх. № 2254 від 24.02.2014 року) з
урахуванням п. 3.10, п. 3.11 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції".

Відповідач представництво у судове
засідання вдруге не забезпечив, вимог
суду не виконав, факсом надіслав суду
клопотання № 05-027 від 26.02.2014 року (вх. №
2379 від 26.02.2014 року) про відкладення
розгляду справи для вирішення спірних
питань між сторонами справи шляхом
укладення мирової угоди.

Заявлене клопотання про відкладення
розгляду справи відхилене судом з
огляду на те, що відповідачем не надано
жодних доказів на підтвердження
викладених у ньому обставин, які б
свідчили про наміри відповідача
укласти мирову угоду. При цьому суд
зазначає, що відповідно до статті 121
Господарського процесуального кодексу
України сторони не позбавлені права
укласти мирову угоду у процесі
виконання судового рішення та подати
на затвердження до господарського
суду, який прийняв відповідне судове
рішення.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, належне повідомлення
відповідача про час, дату і місце
проведення судового засідання згідно з
п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства
в господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України № 28 від
20.02.2013 р., суд не розцінює неявку
відповідача та невиконання останнім
вимог суду як підставу для подальшого
відкладення розгляду справи та
розглядає спір за наявними матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані
документальні докази, суд,

встановив :

15.07.2013 р. між Ремонтним житлово -
комунальним підприємством № 2
(замовник) та Приватним підприємством
"Валява" (постачальник) було укладено
Договір № 12/129 про закупівлю товару за
державні кошти (далі - Договір),
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язувався у 2013 році поставити
замовникові товар - (код за ДК 016-97 34.10.4)
"Автомобілі вантажні" сміттєвоз (новий)
з боковим механізованим завантаженням
на пневмоходу, силова установка -
(дизель) ГАЗ-3309 з місткістю бункера 8,0 -
8,1 куб. м у кількості 1 (одна) одиниця, а
замовник зобов'язувався прийняти та
оплатити його відповідно до п. 4 даного
Договору.

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне :

- найменування, кількість, ціна товару
та інші його характеристики вказуються
у Специфікації, яка є невід'ємною
частиною даного Договору (Додаток № 1);

- ціна даного Договору становить 325 200,00
грн., у тому числі ПДВ - 54 200,00 грн., та
може бути зменшена за взаємною згодою
сторін (п. п. 3.1, 3.2 Договору);

- розрахунки проводяться шляхом
попередньої оплати (авансу), яка
здійснюється на підставі п. 1.1
Постанови КМУ від 09.10.2006 р. № 1404 зі
змінами від 23.02.2011 року в розмірі 50 % - 162
600,00 грн. Остаточний розрахунок
здійснюється замовником на підставі
рахунка - фактури протягом 10 (десяти)
робочих днів з моменту приймання -
передачі товару. До рахунка додаються:
накладна, податкова накладна, акт
приймання - передачі товару (п. п.
4.1, 4.2 Договору);

- строк (термін) поставки (передачі)
товарів - протягом 30 календарних днів з
дня надходження коштів як попередньої
оплати (п. 5.1 Договору);

- гарантійний строк та порядок
гарантійного обслуговування становить
12 місяців (Додаток № 2);

- у разі невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань постачальник
сплачує замовнику пеню за кожен день
прострочення у розмірі 0,5 % від суми
непоставленого в строк товару (п. 7.2
Договору);

- у разі невиконання зобов'язань
замовник сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення (п. 7.5 Договору);

- цей договір набирає чинності з дня
його підписання і діє до 31.12.2013 року, а в
частині розрахунку до повного
взаєморозрахунку сторін (п. 10.1
Договору).

Факт виконання позивачем договірних
зобов'язань із перерахування
відповідачу оплати за товар
підтверджується залученими до
матеріалів справи копіями платіжних
доручень: № 3 від 31.07.2013 року на суму 162
600,00 грн. та № 4 від 08.08.2013 року на суму 162
600,00 грн. (а.с. 13 - 14). Проте відповідач в
порушення умов Договору вантажний
автомобіль - сміттєвоз не поставив.

З метою досудового врегулювання спору
01.10.2013 року позивач направив
відповідачу претензію № 1500 про
виконання договірних зобов'язань та
поставку на адресу Ремонтного житлово -
комунального підприємства № 2
вантажного автомобіля (сміттєвоз) з
боковим механізованим завантаженням
на пневмоходу, силова установка -
(дизель) ГАЗ-3309 з місткістю бункера 8,0 -
8,1 куб. м протягом 30 календарних днів
або повернути сплачені кошти на
вказаний рахунок. (а.с. 15). В реагування
на вказану претензію відповідач
направив на адресу позивача
гарантійний лист № 05-1472 від 16.10.2013 року
із зобов'язанням передачі сміттєвоза
до 30.11.2013 року.

На момент подання позову до суду
відповідач свої зобов'язання щодо
поставки оплаченого товару не виконав,
кошти не повернув, основна
заборгованість склала 325
200,00 грн..

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з позовом (з
урахуванням клопотання про уточнення
позовних вимог ) про стягнення з
відповідача 195 120,00 грн. пені відповідно
до п. 7.2 договору за період з 01.09 по 31.12.2013
р..

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. За приписами ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна
сторона-постачальник, зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій сторони - покупцеві
товар, а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар і сплатити за
нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст.
692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України та ст. 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином та в повному
обсязі виконав зобов'язання за
вищезазначеним Договором щодо
здійснення ним оплати товару, який мав
бути поставлений. Відповідач в
порушення прийнятих на себе
зобов'язань за вказаним Договором
поставку вантажного автомобіля -
сміттєвоза здійснив із запізненням -
04.02.2014 року між сторонами підписано Акт
приймання - передачі товару до Договору
№ 12/129 від 15.07.2013 р. з протоколом
розбіжностей (а.с. 37-38).

Як уже зазначалося вище, позивач
звернувся до суду з клопотанням № 210
від 18.02.2014 року (вх. № 2254 від 24.02.2014 року)
про уточнення позовних вимог, яким
просить суд залишити без розгляду
позовні вимоги в частині стягнення 325
200,00 грн. сплачених відповідачу за
поставку вантажного автомобіля
(сміттєвоз) з огляду на здійснення
приватним підприємством "Валява"
поставки вищевказаного автомобіля.
Дане клопотання розцінене судом як
заява про зменшення позовних вимог та
прийняте судом, що є підставою для
припинення провадження у справі в
частині вимог щодо стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі
325 200,00 грн. в порядку п. 1-1 ст. 80 ГПК
України.

Таким чином, заборгованість
відповідача на момент розгляду даної
справи складає 195 120,00 грн. - пеня
відповідно до п. 7.2 договору за період з
01.09 по 31.12.2013 р.. Дана обставина
відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Пунктом 4
ст. 231 Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі
невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань постачальник
сплачує замовнику пеню за кожен день
прострочення у розмірі 0,5 % від
суми непоставленого в строк товару.

Згідно статті 4 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Здійснивши за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3" перевірку
наданого позивачем розрахунку в
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача 195 120,00 грн. пені за період
з 01.09.2013 р. по 31.12.2013 р., суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи будь-яких
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 195 120,00 грн. пені
підтверджені документально та нормами
матеріального права, не спростовані
відповідачем, а тому є обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню. В
частині стягнення з відповідача 325 200,00
грн. провадження у справі підлягає
припиненню в порядку п. 1-1 ст. 80 ГПК
України.

Враховуючи вищевикладене, відповідно
до ст. 49 ГПК України судові витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст. 22, ст. 49, ст. 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Валява" (вул. Київська, 3А, офіс 305,
м. Кременчук, Полтавська обл., 39600),
, р/р 3158 в ПГРУ КБ
"Приватбанк" м. Полтава, МФО 331401 на
користь Ремонтного житлово -
комунального підприємства № 2 (вул. Д.
Галицького, 6 - А, м. Ковель, Волинська
область, 45006, , р/р
6001 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 303440 -
195 120 грн. пені та 10 406,40 грн. судового
збору.

Видати наказ з набранням рішенням
законної сили.

3. В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача 325 200,00 грн.
сплачених відповідачу за поставку
вантажного автомобіля (сміттєвоз) з
боковим механізованим завантаженням
на пневмоходу, силова установка -
(дизель) ГАЗ-3309 з місткістю бункера 8,0 -
8,1 куб. м за умовами договору № 12/129 від
15.07.2013 р. на закупівлю товару за
державні кошти провадження припинити в
порядку п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Повне рішення складене 04.03.2014 р.

СУДДЯ
БУНЯКІНА Г.І.