донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

11.03.2014р. справа №905/7117/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя:Дучал Н.М.Судді:Попков
Д.О., Склярук О.І. при секретарі Сабада
Г.О.за участю представників сторін:

від позивача:Петрикін О.Ю., за
довіреністю від відповідача: від
третьої особи:не з'явився не з'явився
розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах»,
м.Дніпропетровськна рішення
господарського судуДонецької
областівід26.11.2013р. (підписано 29.11.2013р.)у
справі№ 905/7117/13 (суддя Зекунов Е.В.)за
позовомПриватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інгосстрах», м.Дніпропетровськдо за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачаПриватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк ОСОБА_6, м.Харцизьк Донецької
областіпростягнення 38 191,70 грн.

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Інгосстрах», м.Дніпропетровськ,
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
у рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою страхового
відшкодування 38 191,70 грн.

В обґрунтування позову позивач
посилався на Договір страхування
наземного транспорту №DOTAAL05692707 від
14.10.2008р.; документи, що підтверджують
настання страхового випадку в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася за участю
застрахованого транспортного засобу
Subaru Forester д/н НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_7 та транспортного засобу ГАЗ д/н
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6.; Довідку
ДАІ №8669080, згідно якої ДТП сталося у
зв'язку з порушенням водієм ОСОБА_6
правил маневрування; докази виплати
страхового відшкодування; ст. 27 Закону
України «Про страхування», ст. ст. 1166, 1188
Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 09.10.2013р. порушено
провадження у справі №905/7117/13; залучено
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - ОСОБА_6, м. Харцизьк
Донецької області.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 26.11.2013р. у справі
№905/7117/13 у задоволенні позову
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_6, відмовлено
повністю.

Рішення мотивоване наявністю у
позивача права зворотної вимоги до
ПрАТ «УАСК АСКА» виплати в порядку
регресу здійсненого страхового
відшкодування; пропущенням без
поважних причин позивачем строку
позовної давності.

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інгосстрах»,
м.Дніпропетровськ, не погоджуючись з
рішенням господарського суду,
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення господарського
суду Донецької області від 26.11.2013р. по
справі №905/7117/13 скасувати та прийняти
нове рішення по справі №905/7117/13, яким
визнати пропуск строку з поважних
причин та позовну заяву задовольнити в
повному обсязі.

Апелянт вважає рішення місцевого
господарського суду незаконним,
винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
за недоведеністю обставин, що мають
значення та невідповідністю висновків
суду обставинам справи. Заявник
апеляційної скарги не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності. Зазначає, що позивач
неодноразово, в передбачені
законодавством строки, звертався до
суду з позовними вимогами про
стягнення спірної суми, втім, позовні
заяви були повернуті заявнику на
підставі ст. 63 Господарського
процесуального кодексу.

Приватне акціонерне товариство
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк проти
апеляційних вимог заперечило з
підстав, викладених у Відзиві №300/17 від
18.02.2014р. на апеляційну скаргу.
Відповідач вважає рішення суду першої
інстанції законним, обґрунтованим та
таким, що винесено без порушень норм
матеріального та процесуального права.
Наполягає на пропущенні позивачем
строку позовної давності. Крім того,
зазначає, що позивачем не надано
належних доказів вини ОСОБА_6 у
вчиненні ДТП 11.08.2010р. Стосовно розміру
позовних вимог відповідач звертає
увагу на те, що за Договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну потерпілих
внаслідок ДТП складає 25 500,00грн. Просить
рішення господарського суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Відповідач та третя особа не
скористались правом участі
представників в судовому засіданні
апеляційної інстанції, у відповідності
до ст. 98 Господарського процесуального
кодексу України про час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Ухвалою суду сторони та
інші учасники судового процесу не
зобов'язувалися забезпечити явку
повноважних представників в судове
засідання, тому згідно зі ст. 75,99 ГПК
України, скарги розглянуто за наявними
матеріалами, які є достатніми для
розгляду апеляційних скарг.

Згідно з положеннями ст.101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішень місцевого
господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3
ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, 43 Господарського
процесуального кодексу України -
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши в
судовому засіданні пояснення
представника позивача, перевіривши
повноту встановлених судом першої
інстанції обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
Донецький апеляційний господарський
суд дійшов висновку про
необґрунтованість апеляційної скарги
виходячи з наступного.

14.10.2008р. між Закритим акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Інгосстрах» (страховик) та ОСОБА_8
(страхувальник), відповідно до Правил
страхування наземного транспорту (крім
залізничного), був укладений Договір
страхування наземного транспорту
№DOTAAL05692707, відповідно до п.4.2. якого
страховик зобов'язується у разі
настання страхового випадку здійснити
страхове відшкодування страхувальнику
або вигодонабувачеві, а страхувальник
зобов'язується своєчасно сплачувати
страхові платежі та виконувати інші
умови правил страхування.

Вигодонабувачем, за п.3.1. договору, є
ПриватБанк.

Згідно з п. 5.1. договору об'єктом
страхування за цим договором є майнові
інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом
Subaru Forester, 2008 рік випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, дійсна вартість 174 900,00
грн., номер кузову НОМЕР_3.

Страховим випадком за договором
визнається, окрім інших, пошкодження
застрахованого ТЗ внаслідок ДТП за
його участю (п.п.7.1.1. договору).

Страхова сума по застрахованому
транспортному засобу обумовлена в
розмірі 174900,00грн. (п.6. договору
страхування).

Цим договором передбачена безумовна
франшиза, яка за п. п. 7.1.1. цього договору
становить 0,5% від страхової суми.

Страховий платіж, за п.8 договору,
становить 5421,90грн. У разі лонгації
договору розмір платежу щорічно
зменшується на 4,4% від попереднього
страхового платежу.

Пунктом 9 договору страхування сторони
погодили строк дії договору - з 14.10.2008р.
по 13.10.2009р. При бажанні страхувальника
застрахувати ТЗ на строк, більший за 12
місяців, та у разі сплати страхового
платежу, зазначеного в п.8. цього
договору, договір вважається щорічно
продовженим на відповідний строк, за
який здійснена сплата страхового
платежу.

Позивач наполягає на пролонгації
договору страхування, на підтвердження
чого надав Меморіальні ордери
№ВОР94ВООВС від 14.10.2008р. на суму 5421,90
грн., №РТ023ВОZ9J від 13.10.2009р. на суму 5 183,34
грн., №РТО23ВОВО8 від 13.10.2010р. на суму 4
955,27 грн., які свідчать про сплату ОСОБА_8
на користь страховика страхової премії
за договором страхування наземного
транспорту №DOTAAL05692707 від 14.10.2008р.

Крім того, між Закритим акціонерним
товариством «СК «Провідна» (страховик)
та ОСОБА_7 (страхувальник) було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів - Поліс №ВВ/7203793 зі строком дії
з 21.11.2009р. по 20.11.2010р.; забезпеченим
транспортним засобом є Subaru Forester, 2008 рік
випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер
кузову НОМЕР_3 (п. 6 договору).

З матеріалів справи вбачається, що
11.08.2010р. о 14год. 45 хв. у Ворошиловському
районі м. Донецька по вул. 50 років СРСР,
151 відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
ГАЗ, номерний знак НОМЕР_2, що належить
Харцизькому комунальному підприємству
«Міськводоканал», та перебував під
керуванням ОСОБА_6, та транспортного
засобу Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_8, водій - ОСОБА_7

Внаслідок ДТП транспортний засіб Subaru
Forester, номерний знак НОМЕР_1, отримав
механічні пошкодження, що
підтверджується Довідкою Відділу ДАІ з
обслуговування адміністративної
території м.Донецька та
автомобільно-технічної інспекції №б/н
від 12.08.2010р., Довідкою №8669080 про
дорожньо-транспортну пригоду Відділу
ДАІ ДМУ ГУМВС України, протоколом
огляду транспортного засобу №1023 від
13.08.2010р.

Відповідно до Висновку
автотоварознавчого дослідження
спеціаліста №1023/08-10 від 26.08.2010р.,
складеного Центром незалежних
експертиз, вартість відновлювального
ремонту автомобіля Subaru Forester, держномер
НОМЕР_1, становить 39 576,20 грн., вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля Subaru Forester,
держномер НОМЕР_1, становить 39 576,20 грн.

Постановою Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 10.09.2010р. у справі
№3-3641 2010 рік встановлено, що ДТП сталося
з вини ОСОБА_6, який працює водієм на ХКП
«Міськводоканал», та якого визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постановою апеляційного суду
Донецької області від 04.10.2010р. у справі
№33-1051 скасовано Постанову
Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 10.09.2010р., втім
встановлено, що причиною
дорожньо-транспортної пригоди стало
невиконання ОСОБА_6 вимог п. 10.1. Правил
дорожнього руху України;
правомірність висновку суду першої
інстанції про наявність в діях ОСОБА_6
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

За приписами ст. 1 Закону України «Про
страхування», який регулює відносини у
сфері страхування і спрямований на
створення ринку страхових послуг,
посилення страхового захисту майнових
інтересів підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб,
страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування», яка кореспондується
зі статтею 354 Господарського кодексу
України та статтею 979 Цивільного
кодексу України, договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування (подати
допомогу, виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим випадком, за умовами ч.2 ст.8
Закону України «Про страхування», є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

За приписами ст. 9 Закону України «Про
страхування» страховою виплатою є
грошова сума, яка виплачується
страховиком відповідно до умов
договору страхування при настанні
страхового випадку. При цьому, розмір
страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Франшизою є частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком (ст.25 Закону України "Про
страхування").

У зв'язку зі зверненням ОСОБА_8 до
страховика з заявою про виплату
страхового відшкодування від 12.08.2010р.,
позивачем на підтвердження визнання
факту настання страхового випадку
складений страховий акт № И-5984 від
03.09.2010р., в якому з врахуванням Висновку
автотоварознавчого дослідження
спеціаліста №1023/08-10 від 26.08.2010р.
визначено розмір страхового
відшкодування (з урахуванням
коефіцієнту зносу - 0,00; за вирахуванням
франшизи), що підлягає виплаті, у сумі 38
701,70 грн. та зазначено, що кошти будуть
видані ОСОБА_8 в рахунок погашення
заборгованості по кредиту в РУ
ПриватБанка.

На підтвердження виплати позивачем
страхового відшкодування згідно
договору №DOTAAL05692707 від 14.10.2008р., акту №
И-5984 від 03.09.2010р. (страхувальник ОСОБА_8)
в рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору в сумі 38 701,70 грн.
позивачем до матеріалів справи надані
платіжні доручення №9828 від 07.09.2010р.,
№B0118B1S6N від 08.09.2010р.

Згідно з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

За приписами ст. 993 Цивільного кодексу
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки. З
цією нормою кореспондується ст. 27
Закону України „Про страхування", за
якою до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, визначальним моментом для
звернення з такою вимогою є сам факт
виплати страхового відшкодування за
договором добровільного майнового
страхування.

Таким чином, позивач, виконавши свої
зобов'язання перед страхувальником за
Договором страхування наземного
транспорту №DOTAAL05692707 від 14.10.2008р.,
шляхом виплати страхового
відшкодування в сумі 38 701,70 грн. згідно
платіжних доручень №9828 від 07.09.2010р.,
№B0118B1S6N від 08.09.2010р. набув право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
одній особі з вини іншої особи
відшкодовується винною особою (п.1 ч.1
ст.1188 ЦК України).

Особою, протиправні дії якої стали
причиною ДТП 11.08.2010р., згідно з
постановою апеляційного суду
Донецької області від 04.10.2010р. у справі
№33-1051, є ОСОБА_6, що працює водієм
Харцизького КП «Міськводоканал», який
керував автомобілем ГАЗ-2705, номерний
знак НОМЕР_2, відповідальність за шкоду,
заподіяну внаслідок експлуатації
якого на момент виникнення
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована ПрАТ «Українська
страхова компанія АСКА» згідно Полісу
№ВС/8935080 зі строком дії з 16.04.2010р. по
15.04.2011р.

Ліміт відповідальності на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну майну
згідно Полісу становить 25 000,00 грн.,
франшиза - 510,00 грн.

Таким чином, особою відповідальною за
завдані збитки у межах, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, є Приватне акціонерне
товариство «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА».

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Пунктом 37.4 статті 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховик має
право здійснювати виплату страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілим або погодженим з ними
підприємствам, установам та
організаціям, що надають послуги з
ремонту пошкодженого майна, лікування
потерпілих та інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків.

За приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, за положеннями ст. 28
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» є шкода,
пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи
фізичним знищенням транспортного
засобу.

У зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України (ст. 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем у відзиві №2071/17 від
30.10.2013р. було заявлено про застосування
строку позовної давності щодо позовних
вимог ПрАТ «Страхова компанія
«Інгосстрах» до ПрАТ «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА» про
стягнення 38 191,70 грн. у рахунок
відшкодування витрат, пов'язаних зі
сплатою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. ст.256, 257 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3, 4 ст. 267
Цивільного кодексу України заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Частиною шостою статті 261 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
регресними зобов'язаннями перебіг
позовної давності починається від дня
виконання основного зобов'язання.

За таких обставин саме з моменту
виконання позивачем свого зобов'язання
за договором страхування наземного
транспорту №DOTAAL05692707 від 14.10.2008р., тобто
з 08.09.2010р., у нього виникло право подати
регресний позов до суду.

Отже, звертаючись у жовтні 2013р. до
господарського суду Донецької області
з позовом про стягнення 38 191,70 грн. у
рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою страхового
відшкодування, Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Інгосстрах» був пропущений
встановлений чинним законодавством
строк позовної давності, що є підставою
для відмови у задоволенні позовних
вимог.

Заявою №7248 від 20.11.2013р. позивач
просив пропуск строку позовної
давності вважати таким, що відбувся з
поважних причин. В обґрунтування
поважності причин пропущення позовної
давності позивач зазначав, що в межах
строку позовної давності вже звертався
до господарського суду Донецької
області з даним позовом.

Втім, як свідчать матеріали справи,
ухвалами господарського суду
Донецької області від 21.08.2013р. у справі
№905/5983/13, від 11.09.2013р. у справі №905/6432/13
позовні заяви були повернуті на
підставі п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку зі сплатою судового збору за
невірними реквізитами.

За приписами ч. 5 ст. 267 Цивільного
кодексу України, якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Пленумом Вищого господарського суду
України в пункті 2.2. Постанови від 29.05.2013
року №10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
вказано, що питання щодо поважності цих
причин, тобто наявності обставин, які з
об'єктивних, незалежних від позивача
підстав унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання позову,
вирішується господарським судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням наявних фактичних даних
про такі обставини.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що можливість подання позову
в межах строку позовної давності з
додержанням вимог господарського
процесуального кодексу України
залежала виключно від волевиявлення
самого позивача, тобто мала
суб'єктивний характер; недотримання
позивачем процесуальних норм не може
розцінюватися як поважна причина, що
унеможливлювала або істотно
утруднювала своєчасне звернення
позивача з позовом до суду, тому суд не
вбачає підстав для визнання поважними
вищезазначених причин пропущення ПрАТ
«СК «Інгосстрах» позовної давності.

Отже, рішення місцевого господарського
суду про відмову у задоволенні позову
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» про стягнення 38 191,70 грн.
у рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою страхового
відшкодування, ґрунтується на
матеріалах справи та приписах
законодавства.

З огляду на наведене, Донецький
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що доводи заявника, викладені
в апеляційній скарзі не обґрунтовані,
не доведені належними та допустимими
доказами в розумінні ст.33, ст.34
Господарського процесуального кодексу
України.

Твердження заявника апеляційної
скарги про порушення і неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування рішення
господарського суду Донецької області
від 26.11.2013р. (підписане 29.11.2013р.) у справі
№905/7117/13 суд апеляційної інстанції не
вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника.

Результати апеляційного провадження у
справі №905/7117/13 оголошені в судовому
засіданні.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах»,
м.Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Донецької області
від 26.11.2013р. (підписане 29.11.2013р.) у справі
№905/7117/13 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 26.11.2013р. (підписане 29.11.2013р.)
у справі №905/7117/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
Н.М. Дучал

Судді:
Д.О. Попков

О.І. Склярук

Надруковано 6 екз.: 1-позивачу,
1-відповідачу,

1-третій особі, 1-у справу, 1-ДАГС, 1-ГСДО