ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" березня 2014 р.
Справа № 918/37/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Пашкевич І.О.

при секретарі судових засідань Шарапі
О.В.

розглянувши матеріали справи за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк"

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення в сумі 10 653 грн. 55 коп.

за участі представників:

від позивача: Дробот І.А., довіреність
№3636-О від 18.09.2013 року;

від відповідача : не з'явився.

Статті 20, 22, 91 Господарського
процесуального кодексу України
позивачу роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Обставини справи: В січні 2014 року
публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк" (далі
Банк) звернулось до господарського
суду Рівненської області з позовною
заявою до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2) про стягнення
заборгованості, яка виникла внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за договором банківського
обслуговування від 12.03.2012 року в сумі 10
653,55 грн., з яких 4 800,00 грн.
заборгованості за кредитом, 3 757,36 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 1 302,49 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, 793,70 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 16 січня 2014 року
порушено провадження у справі, розгляд
якої призначено на 28 січня 2014 року.

Відповідач відзиву на позов не надав,
явку свого повноважного представника у
жодне судове засідання не забезпечив,
про день, час та місце слухання справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку.

На адресу суду повернулись конверти, у
яких відповідачу за адресою вказаною в
позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1,
надсилались ухвали суду про порушення
провадження у справі та про
відкладення розгляду справи з
відміткою відділення поштового зв'язку
"за закінченням терміну зберігання"
(а.с. 48-50, 58-60, 63-65). Разом з тим, згідно
інформації вказаної у витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, відповідач
не перебуває в процесі припинення та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.
67). Ухвала про відкладення розгляду
справи від 25 лютого 2014 року
направлялась відповідачу за адресою
зазначеною у витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, однак
зазначене поштове відправлення також
повернулось до суду з відміткою
відділення поштового зв'язку "за
закінченням терміну зберігання" (а.с.
70-72).

Статтею 64 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на зазначене, оскільки судом
вжито усіх можливих заходів щодо
повідомлення відповідача про дату, час
та місце розгляду справи, суд на
підставі вимог статті 75 ГПК України
дійшов висновку про розгляд цієї
справи за наявними в ній матеріалами
без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 11 березня 2014 року
представник позивача підтримав позов в
повному обсязі з підстав зазначених в
позовній заяві. Зазначив, що відповідач
станом на дату слухання справи не
здійснив погашення боргу.

Вивчивши подані позивачем письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.03.2012 р. фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2 підписано заяву про відкриття
поточного рахунку (а.с. 30).

Згідно заяви відповідач приєднався до
"Умов та правил надання банківських
послуг" (далі Умови), Тарифів Банку; що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
httр://ргіvаtbаnк.ua, які разом із Заявою
складають Договір банківського
обслуговування № б/н від 12.03.2012 р. (далі -
Договір) та взяв на себе зобов'язання
виконувати умови Договору.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 20 серпня 2013 року №
15/5007/1293/12.

Відповідно до умов Договору
відповідачу встановлено кредитний
ліміт, на поточний рахунок 2336 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до п.3.18.1.16. Умов - при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі). Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно - цифрового підпису
та / або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис" -
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України - якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов - кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3. Умов - кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8 Умов - Проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк /інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - далі "Угода").

Відповідно до п. 3.18.1.6. Умов ліміт може
бути змінений Банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
Банку. Підписавши Угоду, Клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
Ліміту проводиться Банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення Клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за договором Банк виконав в повному
обсязі, надавши Відповідачу кредитний
ліміт в розмірі 4 800,00 грн., що
підтверджується довідкою банку,
розрахунком заборгованості та
випискою з рахунку відповідача (а.с.
41-43).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за спірним договором також
свідчить відсутність з боку
відповідача претензій та повідомлень
про порушення Банком умов даної угоди.

У відповідності до частини 2 статті 1054
ЦК України до відносин за кредитним
договором застосовуються положення
про позику, якщо інше не встановлено
параграфом про кредит і не випливає із
суті кредитного договору.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України
передбачено, що процентна ставка за
кредитом може бути фіксованою або
змінюваною. Тип процентної ставки
визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної
ставки (фіксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Водночас частиною 1 статті 1049 ЦК
України встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).

У відповідності до розділу Умов п. 3.18.4.
яким встановлено порядок розрахунків,
за користування кредитом в період з
дати виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (далі-"період в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дати періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої далі періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім) % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання Банківських послуг, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.18.6.1. Умов зазначено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк /інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі) та/або з моменту надання
Клієнтом розрахункових документів на
використання коштів у рамках кредитної
Ліміту в межах зазначених у них сум, і
діє в обсязі перерахованих засобів до
повного виконання зобов'язань
сторонами.

Відповідач, у порушення зазначених
норм закону та умов Договору свої
зобов'язання за вказаним Договором
належним чином не виконав, а саме не
сплатив необхідні кошти для погашення
заборгованості.

З наявних у матеріалах справи
документів, вбачається, що в результаті
невиконання відповідачем зобов'язань
за укладеним між сторонами Договором у
останнього перед позивачем станом на
дату розгляду справи існує
заборгованість по простроченому
кредиту в сумі 4 800,00 грн., 3 757,36 грн. - по
процентам за користування кредитом та
793,70 грн. - по комісії за користування
кредитом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а за відсутності
таких вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Разом з тим, за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором
Банк просить стягнути з відповідача 1
302,49 грн. пені (розрахунок на а.с. 42).

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Приписами статті 230 ГК України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.3.18.5.1 Умов - При порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п.
3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3. термінів
повернення кредиту, передбачених п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3. 3.18.2.3.4. винагороди,
передбаченого п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4. 3.18.4.5. 3.18.4.6
Клієнт сплачує Банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, (у %
річних) від суми простроченого платежу
за кожний день прострочення платежу. А
в разі реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Відповідно до п. 3.18.5.4 Умов - нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
Клієнтом.

Оскільки заявлений до стягнення розмір
вказаної штрафної санкції відповідає
вищезазначеним нормам законодавства,
положенням Умов, а поданий Банком
розрахунок є арифметично вірним,
позовна вимога про стягнення з
відповідача 1 302,49 грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором також підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Оскільки заборгованість у сумі 10 653,55
грн., з яких 4 800,00 грн. заборгованості за
кредитом, 3 757,36 грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом, 1
302,49 грн. - пені за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором,
793,70 грн. - заборгованості по комісії за
користування кредитом відповідачем не
сплачена, розмір вказаної
заборгованості підтверджується
матеріалами справи, то вимога Банку про
стягнення з ФОП ОСОБА_2 вказаних сум
підлягає задоволенню.

Відповідач вимог позивача не
спростував. Доказів належного
виконання зобов'язання за Договором
суду не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Відтак на відповідача покладаються
витрати по сплаті судового збору в сумі
1 827,00 грн.

Виходячи з викладеного та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" (49094, місто
Дніпропетровськ, вулиця Набережна
Перемоги, будинок 50, )
заборгованість за кредитом в сумі 4 800
(чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп., 3 757
(три тисячі сімсот п'ятдесят сім) грн. 36
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 1 302 (одну тисячу
триста дві) грн. 49 коп. - пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором, 793 (сімсот дев'яносто три)
грн. 70 коп. - заборгованості по комісії
за користування кредитом та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "17" березня 2014
року.

Суддя
Пашкевич І.О.