РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.
Справа № 903/1462/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Мельник О.В.

суддя
Філіпова Т.Л. ,

суддя
Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання
Чекеренді Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Піковського
Олександра Ігоровича на ухвалу
господарського суду Волинської
області від 03.02.2014 р. у справі № 903/1462/13

за позовом Піковського Олександра
Ігоровича

до приватного акціонерного товариства
"Шацьке ремонтно-транспортне
підприємство"

про визнання недійсним рішення
Спостережної ради

за участю представників сторін:

позивача - Максимчук Ю.В.

відповідача - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Піковський О.І. звернувся до суду з
позовом до ПрАТ "Шацьке РТП" про
визнання недійсним рішення
спостережної ради ВАТ "Шацьке РТП",
правонаступником якого є ПрАТ "Шацьке
РТП", оформленого протоколом №5 від
02.09.2009 року.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 03.02.2014 року на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України позов
залишено без розгляду.

Своє рішення суд першої інстанції
обґрунтував невиконанням позивачем
вимог ухвали суду від 13.01.2013 року, а саме
ненаданням доказів на підтвердження
того, що на дату прийняття
оскаржуваного рішення спостережної
ради ВАТ "Шацьке РТП" 02.09.2009 року
Піковський О.І. був акціонером
вказаного товариства та набув право
власності на акції в його статутному
капіталі, а також ненаданням суду
доказів правонаступництва ПрАТ "Шацьке
РТП".

Позивач з вказаною ухвалою
господарського суду не погодився,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
її скасувати, а справу передати на
розгляд господарського суду
Волинської області.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм процесуального
права. Апелянт зокрема вказує, що у
підтвердження належності на праві
власності позивачу акцій відповідача
було надано договір купівлі - продажу
акцій, за яким продавець зобов'язався
передати реєстроутримувачу всі
необхідні документи для проведення
реєстрації переходу прав власності на
цінні папери. Реєстроутримувач,
відповідно до п. 2 розділу VІІ рішення
Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку від 17.10.2006 року № 1000
протягом трьох робочих днів з дати
прийняття документів був зобов'язаний
внести зміни до реєстру власників
іменних цінних паперів, що свідчить про
набуття позивачем права власності на
акції. Вважає, що судом не прийнято до
уваги рекомендації президії ВГСУ від
28.12.2007 року № 04-5/14 про те, що особа стає
носієм корпоративних прав з моменту
набуття права власності на акції
акціонерного товариства. Тому, на думку
апелянта, невиконання позивачем вимог
суду не перешкоджало розгляду справи
по суті за наявними у ній матеріалами.
Вказує, що на даний момент лише
відповідач в змозі надати інформацію
щодо того, чи був акціонер внесений в
систему реєстру на певну дату, оскільки
ведення реєстру власників іменних
цінних паперів було припинено. Вказує
також на безпідставне відхилення судом
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Відповідач своїм правом надати відзив
на апеляційну скаргу не скористався,
участь повноважного представника в
суді апеляційної інстанції не
забезпечив.

Представник позивача апеляційну
скаргу підтримав повністю з викладених
в ній підстав.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла наступного висновку

Апеляційним судом встановлено, що
Піковський О.І. звернувся до суду з
позовом до ПрАТ "Шацьке
ремонтно-транспортне підприємство" про
визнання недійсним рішення
спостережної ради ВАТ "Шацьке РТП",
правонаступником якого є ПрАТ "Шацьке
РТП", оформлене протоколом
спостережної ради ВАТ "Шацьке РТП" №5
від 02.09.2009 року.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 03.02.2014 року
вказаний позов залишено без розгляду.
Підставою прийняття такого
процесуального рішення послужило
невиконання Піковським О.І. ухвали
господарського суду Волинської
області від 13.01.2013 року у цій же справі,
якою суд зобов'язав позивача надати
докази на підтвердження того, що на
дату прийняття оскаржуваного рішення
спостережної ради ВАТ "Шацьке РТП"
02.09.2009 року Піковський О.І. був
акціонером вказаного товариства та
набув право власності на акції у його
статутному капіталі, а також докази
правонаступництва ПрАТ "Шацьке РТП".

Відповідно до частини першої статті 55
Конституції України, кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

Конституційне право на судовий захист
передбачає, як невід'ємну частину
такого захисту, можливість поновлення
порушених прав і свобод громадян,
правомірність вимог яких встановлена в
належній судовій процедурі і
формалізована в судовому рішенні, і
конкретні гарантії, які дозволяли б
реалізовувати його в повному об'ємі і
забезпечувати ефективне поновлення в
правах за допомогою правосуддя, яке
відповідає вимогам справедливості, що
узгоджується також зі ст. 13 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод.

Процесуальне право особи на звернення
з позовом до господарського суду
унормоване положеннями ч. 1 ст. 1 ГПК
України, за якою особа вправі
звертатись до суду саме за захистом
своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Після реалізації позивачем свого
процесуального права звернення до суду
та порушення судом провадження у
господарській справі, позивач, з поміж
іншого, набуває обов'язок довести в
суді ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.

Обґрунтовуючи позов порушенням
корпоративних прав, Піковський О.І.
зокрема вказує, що згідно договору
купівлі - продажу цінних паперів
№53-09/12Б-1 від 24.02.2009 року він є
акціонером ПрАТ "Шацьке РТП" та володіє
простими акціями товариства у
кількості 100 штук, що становить 0,0116% від
загальної кількості акцій, випущених
емітентом.

В цьому контексті колегія суддів
звертає увагу на те, що матеріали
справи не містять відповідного
договору купівлі - продажу, а містять
договір доручення на купівлю цінних
паперів №53-09/12Б від 24.02.2009 року.

До предмета доказування у даній справі
в першу чергу входить доведення саме
позивачем обставин володіння ним
корпоративними правами ПрАТ "Шацьке
РТП" станом на момент прийняття
оспорюваного рішення спостережної
ради №5 від 02.09.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про цінні папери та фондовий ринок" до
особи, яка набула право власності на
цінний папір, переходять усі
посвідчені ним права.

Частина 3 ст. 4 цього ж Закону вказує, що
права на іменний цінний папір та права
за іменним цінним папером переходять
до іншої особи у порядку, встановленому
законодавством про депозитарну
систему України. Інформацію про
власників іменних цінних паперів
емітент одержує у формі реєстру
власників іменних цінних паперів.
Перехід прав на іменні цінні папери і
реалізація прав за ними потребує
обов'язкової ідентифікації власника
депозитарною установою, що веде
рахунок у цінних паперах такого
власника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про Національну депозитарну
систему та особливості електронного
обігу цінних паперів в Україні" іменні
цінні папери, випущені в документарній
формі (якщо умовами емісії спеціально
не зазначено, що вони не підлягають
передачі), передаються у порядку,
встановленому для відступлення права
вимоги (цесії). У разі відчуження
знерухомлених іменних цінних паперів
право власності переходить до нового
власника з моменту зарахування їх на
рахунок власника у зберігача. Права на
участь в управлінні, одержання доходу
тощо, які випливають з іменних цінних
паперів, можуть бути реалізовані з
моменту внесення змін до реєстру
власників іменних цінних паперів.

За змістом ч. 4 ст. 5 Закону України "Про
Національну депозитарну систему та
особливості електронного обігу цінних
паперів в Україні" підтвердженням
права власності на цінні папери є
сертифікат, а в разі знерухомлення
цінних паперів чи їх емісії в
бездокументарній формі - виписка з
рахунку у цінних паперах, яку зберігач
зобов'язаний надавати власнику цінних
паперів.

Ухвалою від 13.01.2014 року (а.с.51) судом було
зобов'язано позивача надати докази на
підтвердження того, що на дату
прийняття оскаржуваного рішення
спостережної ради ВАТ "Шацьке РТП"
02.09.2009 року, Піковський О.І. був
акціонером ВАТ "Шацьке РТП" та набув
право власності на акції в статутному
капіталі товариства, а також докази
правонаступництва ПрАТ "Шацьке РТП".

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що вимоги вказаної ухвали
від 13.01.2013 року позивачем виконані не
були, й будь-яких причин неможливості
виконання вимог ухвали позивачем до
відома суду не доведено.

Крім того, вказаною вище ухвалою від
13.01.2014 року, судом першої інстанції
також і відповідача було зобов'язано
надати реєстр акціонерів, що існував на
дату винесення спірного рішення
спостережної ради товариства.

Такої вимоги суду відповідачем також
виконано не було.

Статтею 33 ГПК України визначено
обов'язок кожної сторони шляхом
подання доказів довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції було вірно
віднесено до предмету доказування -
наявність у позивача корпоративних
прав станом на 02.09.2009 року тому вірно у
відповідності до вимог ст. 33 ГПК
України зобов'язано сторони надати
докази, зазначені в ухвалі від 13.01.2014
року.

Відсутність доказів належності
позивачу корпоративних прав на дату
прийняття спостережною радою спірного
рішення, ненадання таких доказів
відповідачем нівелює визначений ч. 1 ст.
43 ГПК України процесуальний обов'язок
суду щодо здійснення оцінки доказів за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Колегією суддів також приймається до
уваги те, що позивач в порядку,
визначеному ст. 38 ГПК України не
звертався до суду з клопотання про
витребування доказів, у разі
неможливості самостійно їх надати
суду, в тому числі у виконання вимог
ухвали від 13.01.2014 року.

Правова конструкція п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України наділяє суд правом залишити
позов без розгляду у разі не лише
неподання позивачем витребуваних
господарським судом будь-яких
матеріалів, а неподання матеріалів,
необхідних для вирішення спору.

Отже, за наведених обставин, суд був
позбавлений можливості розглянути
справу по суті за наявними доказами,
оскільки за відсутності доказів
належності позивачу відповідних
корпоративних прав, що є первинним та
необхідним для вирішення спору, суд не
міг перейти до оцінки правомірності
прийняття спостережною радою
товариства спірного рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було забезпечено сторонам
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства, чим дотримано вимоги ч. 3
ст. 4-3 ГПК України щодо забезпечення
сторонам засад змагальності.

Крім того, як вбачається зі змісту
протоколу судового засідання від 13.01.2014
року, на який позивачем не подавались
зауваження, та як вбачається з ухвали
суду від 13.01.2014 року, представником
позивача не було заявлено суду про
неможливість надання доказів у
підтвердження корпоративних прав
Піковського О.І., які були витребувані
судом, що спростовує відповідні доводи
апелянта.

Поряд з тим, щодо зобов'язання судом
позивача надати докази
правонаступництва ПрАТ "Шацьке РТП",
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про акціонерні товариства", внесення
змін до статуту товариства, які в тому
числі передбачають зміну найменування
акціонерного товариства з відкритого
або закритого акціонерного товариства
на публічне акціонерне товариство чи з
відкритого або закритого акціонерного
товариства на приватне акціонерне
товариство є дією про приведення
діяльності акціонерних товариств,
створених до набрання чинності цим
Законом, у відповідність із цим
Законом.

Зобов'язуючи позивача надати докази
правонаступництва ПрАТ "Шацьке РТП",
суду першої інстанції слід було
врахувати правову позицію, викладену в
п. 1.4 постанови пленуму ВГСУ №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", за якою за приписом
статті 25 ГПК у разі, зокрема,
реорганізації суб'єкта господарювання
у відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі його правонаступника. Сама лише
зміна найменування юридичної особи не
означає її реорганізації, якщо при
цьому не змінюється організаційно -
правова форма даної особи. Зміна типу
акціонерного товариства з приватного
на публічне не є його реорганізацією
(стаття 5 Закону України "Про акціонерні
товариства"). Лише в разі, якщо зміна
найменування юридичної особи пов'язана
зі зміною організаційно - правової
форми юридичної особи (статті 104 - 108
Цивільного кодексу України), то йдеться
про її реорганізацію, що потребує
вчинення господарським судом
процесуальної дії, зазначеної в
частині третій статті 25 ГПК.

Матеріали справи містять наданий
відповідачем власний статут, в
редакції станом на 05.04.2011 року,
відповідно до п. 1.1. якого ПрАТ "Шацьке
РТП" створене згідно з рішенням
регіонального відділення ФДМУ по
Волинській області від 27.02.2996 року № 122
шляхом перетворення державного
підприємства "Шацьке РТП" матеріально -
технічного забезпечення
"Райагропостач" згідно з Декретом КМУ
від 17.05.1993 року №51 "Про особливості
приватизації в агропромисловому
комплексі" і є його правонаступником.

Отже, посилання суду в оскаржуваній
ухвалі на ненадання позивачем доказів
відповідного правонаступництва ПрАТ
"Шацьке РТП", як на підставу залишення
позову без розгляду, не відповідає
вимогам закону та не знаходиться в
площині доказування саме позивачем
предмету й підстав позову, що з
урахуванням вірного висновку суду в
частині ненадання доказів належності
позивачу корпоративних прав, не
впливає на процесуально правильне
судове рішення про залишення позову
без розгляду.

Щодо доводів апелянта про безпідставне
відхилення його клопотання про
відкладення розгляду справи через
неможливість явки його представника,
колегія суддів приймає до уваги те, що
відповідно до наявних у матеріалах
справи копій довіреностей, позивач
уповноважив на представництво його
інтересів у суді будь - якого з чотирьох
представників та мав можливість
з'явитись на розгляд справи особисто.
При цьому, позивачем та його
представниками у підтвердження
неможливості явки до суду подано
ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду про відкриття
провадження у справі, яка не містить
дати проведення судового засідання та
не може бути оцінена, як належний доказ
участі у розгляді адміністративної
справи саме представників Піковського
О.І.. Крім того, матеріали справи не
містять доказів неможливості явки до
суду першої інстанції самого позивача.

Враховуючи те, що ухвала
господарського суду Волинської
області від 03.02.2014 року відповідає
матеріалам справи, ґрунтується на
правильному застосуванні норм
процесуального права й підстав для її
скасування немає, а доводи скаржника не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне залишити оскаржувану ухвалу
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Волинської області від 03.02.2014 р. у
справі №903/1462/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу Піковського
Олександра Ігоровича - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

3. Справу №903/1462/13 повернути до
господарського суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Мельник О.В.

Суддя
Філіпова Т.Л.

Суддя
Грязнов В.В.