ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Справа № 922/3273/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Волковицької Н.О. - головуючого
Данилової Т.Б. Рогач Л.І.за участю
представників
сторін:позивачаБерезанського В.І. дов.
від 19.07.2013 рокувідповідачане з'явився,
про час і місце слухання справи
повідомлений належним
чиномрозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на
постановувід 19.12.2013 року Харківського
апеляційного господарського суду у
справі№ 922/3273/13 господарського суду
Харківської області за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Євробат"до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5 простягнення
377548,00 грн.ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Євробат" звернулося
до господарського суду Харківської
області з позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 про стягнення 185000,00
грн. грошових коштів за невиконання
договору, 185000,00 грн. штрафних санкцій,
7400,00 грн. судових витрат та 148,00 грн.
коштів за банківські послуги з
посиланням на невиконання умов
договору №512 від 22.11.2012 року щодо
перевезення вантажу в обумовлений
пункт доставки.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 14.10.2013 року
(суддя Смірнова О.В.), залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року
(головуючий суддя Істоміна О.А., судді
Барбашова С.В., Гребенюк Н.В.), позовні
вимоги задоволені частково.

З Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на
користь ТОВ "Євробат" стягнуто 185000,00
грн. грошових коштів, 3700,00 грн. судового
збору.

В стягненні 185000,00 грн. штрафних санкцій
та 148,00 грн. коштів за банківські
послуги відмовлено.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5
звернулася до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 14.10.2013 року та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

На думку заявника судові рішення
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального прав,
а саме Статуту автомобільного
транспорту, Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, статей 32, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, статті
930, 933 Цивільного кодексу України.

Крім того, заявник зазначає, що в
матеріалах справи відсутні докази
того, що він прийняв вантаж від
позивача та здійснив його перевезення.
Ні товарно - транспортних накладних,
інших накладних, путьових листів та
інших документів відповідач не
підписувала і не уповноважувала
невідомого водія на надання послуг з
перевезення вантажу.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутнього у судовому засіданні
представника позивача, перевіривши в
межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи 22.11.2012 року між ТОВ "Євробат"
(замовник) та ФОП ОСОБА_5
(перевізник-експедитор) був укладений
договір №512, предметом якого є
взаємовідносини сторін, які виникають
при транспортно - експедиційному
обслуговуванні вантажів, що надаються
позивачем для перевезення
автомобільним транспортом відповідача
- перевізника в міському та міжміському
сполученні.

Умови перевезень та транспортно -
експедиційного обслуговування
регулюються Статутом автомобільного
транспорту, Правилами перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні та іншими діючими нормативними
актами, як це визначено пунктом 2.1
договору.

За умовами пунктів 3.2.6 та 3.2.7 відповідач
взяв на себе обов'язок забезпечити
збереження вантажу з моменту прийняття
його до перевезення до моменту видачі в
пункті призначення уповноваженій на
отримування вантажу особі; забезпечити
доставку вантажу в обумовлений термін
до місця призначення і видати його
отримувачу, вказаному в ТТН.

Даний договір був підписаний
представниками обох сторін та
скріплений печаткою позивача.

Судами встановлено, що на виконання
умов договору 13.12.2012 позивачем було
надано відповідачу транспортне
замовлення, відповідно до якого
визначено маршрут замовлення - Київ -
Констянтинівка, найменування -
акумулятори, дата і адреса
завантаження - 13 грудня м. Київ, бул.
Івана Лепсе, 16, адреса розвантаження - 14
грудня Донецька область, м.
Констянтинівка, вул. Калініна, 1-А,
вартість перевезення 7000,00 грн., марка
транспортного засобу - РЕНО НОМЕР_1,
причеп НОМЕР_2, П.І.Б. водія - ОСОБА_7.

Дане замовлення також було узгоджено
сторонами, про що свідчать підписи з
боку позивача та відповідача.

Позивачем було передано відповідачу
уживані акумуляторні батареї на
загальну суму 185000,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№297 від 14.12.2012 року, яка засвідчена
підписом водія автомобіля ОСОБА_7,
оригінал якої долучено до матеріалів
справи (а.с.80).

12.12.2012 року між ТОВ "Євробат" (позивачем)
та ТОВ "Мегатекс" був укладений договір
№282/з/тип/сн, у відповідності до умов
якого позивач зобов'язується поставити
товар у власність, а ТОВ "Мегатекс", в
свою чергу, прийняти за вагою лом
кольорових металів та своєчасно
здійснювати його оплату на умовах
цього договору.

Проте, як зазначає позивач, 19.07.2013 року
ТОВ "Мегатекс" направив на адресу
позивача лист №002046, в якому
повідомлялося про те, що акумулятори,
загальною вартістю 22 т. згідно умов
договору №354/тип/сн від 01.11.2011 року, які
мали надійти з м. Києва на його адресу
до м. Констянтинівка 14.12.2012 року, у
вказаний день і до теперішнього часу не
надходили.

Вказані обставини стали підставою для
звернення позивачем до господарського
суду Харківської області із вказаним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення 18500,00 грн. грошових коштів
місцевий господарський суд, з яким
погодилась і апеляційна інстанція
виходив із доведеності матеріалами
справи передачі відповідачу
матеріальних цінностей, що
підтверджується оригіналом видаткової
накладної №297 від 14.12.2012 року,
посвідченої підписом водія ОСОБА_7, а
враховуючи те, що транспортним
замовленням був передбачений строк та
адреса розвантаження товару - 14 грудня
Донецька область, м. Констянтинівка,
вул. Калініна, 1-А, та від ТОВ "Мегатекс"
на адресу позивача надійшов лист №002046
від 19.07.2013 року, в якому зазначено, що
акумулятори, загальною вартістю 22 т.
згідно умов договору № 354/тип/сн від
01.11.2011 року, які мали надійти з м.Києва
на його адресу до м.Констянтинівка
14.12.2012 року, у вказаний день і до
теперішнього часу не надходили.

Касаційна інстанція не може погодитись
з таким висновком, оскільки при
вирішенні спору судами не враховані
приписи діючого законодавства, яке
регулює перевезення.

Зокрема, суди не врахували, що договір
перевезення за правовим змістом
відрізняється від договору
транспортного експедирування. Також
існують змішані договори, але до
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Отже, для вирішення даного спору судам
необхідно надати правову оцінку
договору, з якого у даному випадку
виникли спірні правовідносини та
встановити обставини, з якими закон та
договір пов'язують настання правових
наслідків.

Зокрема, судам слід врахувати, що
згідно частини 2 статті 307
Господарського кодексу України
укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

При прийняття вантажу до перевезення
перевізник видає вантажовідправнику в
пункті відправлення документ,
оформлений належним чином (частина 5
статті 308 Господарського кодексу
України).

Що стосується договору транспортного
експедирування, то послуги, які
зобов'язується виконати експедитор не
є безпосереднім перевезенням, а тільки
пов'язані з перевезенням та повинні
бути визначені у договорі.

Правовідносини у сфері перевезення, а
також транспортно - експедиторської
діяльності регулюються також
Цивільним кодексом України, з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, Законом України "Про
автомобільний транспорт", Законом
України "Про транспортно -
експедиторську діяльність", Правилами
перевезення вантажів автомобільним
транспортом затв. Наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 року №363,
зареєстр. в Міністерстві юстиції
України 20.02.1998 року за №128/2568, Статутом
автомобільного транспорту та іншими
нормативними актами.

Крім того, судам необхідно звернути
увагу на приписи статті 34
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якою обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що господарськими судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи та прийнятті судових рішень не
взято до уваги та не надано належної
правової оцінки всім доказам у справі в
їх сукупності, що, враховуючи суть
спору, свідчить про не з'ясування судом
всіх обставин, які мають суттєве
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Неповне з'ясування всіх обставин
справи, які мають значення для справи,
дає підстави для скасування ухвалених
у справі судових рішень та передачі
справи на новий розгляд. Оскільки
передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, рішення та
постанова у справі підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи господарському суду необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті, і
в залежності від встановленого,
правильно визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті
1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Харківської області від 14.10.2013 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року у
справі № 922/3273/13 господарського суду
Харківської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Харківської
області.

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Головуючий суддя
Н. Волковицька

С у д д і
Т. Данилова

Л. Рогач