ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" березня 2014 р.
Справа № 918/1593/13

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Трускавецького В.П.

при секретарі судового засідання
Фаєвська Л.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні cправу

за заявою боржника Товариства з
обмеженою відповідальністю - фірми
"РВК", вул. Уласа Самчука, буд. 30а, м.
Рівне, 33003

про визнання банкрутом

Учасники провадження у справі про
банкрутство:

Розпорядник майна арбітражний
керуючий Грущенко Констянтин
Олександрович: АДРЕСА_1;

Боржник - Товариство з обмеженою
відповідальністю - фірма "РВК", вул.
Уласа Самчука, буд. 30а, м. Рівне, 33003;

Кредитор 1 - Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз"(далі - ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз"): 33027, м. Рівне, вул. Білякова 4;

Кредитор 2 - Публічне акціонерне
товариство "Рівнеголовпостач" (далі -
ПАТ "Рівнеголовпостач"): 33009, м. Рівне,
вул. Кн. Володимира 112-а;

Кредитор 3 - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лікеро - горілчаний
завод Калганоф"(далі - ТОВ "Лікеро -
горілчаний завод Калганоф"): 47302, м.
Збаржа, вул. Шолом Алейхема 1;

Кредитор 4 - ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській обл.: 33023, м.
Рівне, вул. Відінська8;

Кредитор 5 - Публічне акціонерне
товариство "Всеукраїнський
акціонерний банк" (далі - ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк"): 04119,
м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т;

в засіданні приймали участь:

від боржника: Качаленко Є.В.-
представник;

розпорядник майна: Грущенко К.О.;

від розпорядника майна: Кучерява І.П. -
представник;

від ДПІ у м. Рівному: Пивоварчук Ю.В. -
представник;

від ПАТ "Рівнегаз": не з'явився;

від ПАТ "Рівнеголовпостач": не з'явився;

від ТОВ "Лікеро - горілчаний завод
Калганоф": не з'явився;

від ПАТ "ВіЕйБі Банк": не з'явився.

Присутнім представникам учасників
судового процесу права і обов'язки,
передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України), роз'яснено. Заяв про
відвід суду не поступало. Клопотань про
здійснення технічної фіксації
судового процесу учасниками судового
процесу заявлено не було.

Про затвердження реєстру вимог
кредиторів

Провадження у справі знаходиться в
процедурі розпорядження майном.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2013 року заяву
про порушення справи про банкрутство
прийнято до розгляду та призначено
підготовче засідання на 04 листопада 2013
року.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 04.11.2013 року за
заявою боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК" (далі по
тексту - ТОВ - фірма "РВК") на загальних
підставах Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
порушено провадження у справі № 918/1593/13
про банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірма "РВК" (далі -
ТОВ - фірма "РВК"), визнано
неспроможність виконати грошові
зобов'язання перед кредиторами в сумі 2
650 222 грн. 43 коп., які не були задоволені
боржником протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
введено процедуру розпорядження
майном строком на 115 календарних днів,
призначено розпорядником майна
Грущенка К.О. та проведення
попереднього засідання суду
призначено на 24.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 04.02.2014 року
продовжено термін процедури
розпорядження майном ТОВ - фірма "РВК"
та термін повноважень розпорядника
майна Грищенка К.О. на 2 (два) місяці до
26.04.2014 року.

16 листопада 2013 р. в газеті "Голос
України" № 216 (5716) опубліковано
оголошення про порушення справи про
визнання банкрутом ТОВ - фірма "РВК".

Положеннями ч. 2 ст. 25 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що у попередньому
засіданні господарський суд розглядає
всі вимоги кредиторів, у тому числі
щодо яких були заперечення боржника і
які не були внесені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, а
також ті, що визнані боржником та
внесені розпорядником майна до реєстру
вимог кредиторів, і вирішує питання про
його затвердження.

У відповідності із ст. 23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
протягом тридцятиденного терміну з дня
опублікування в офіційному
друкованому органі газеті "Голос
України" № 216 (5716) від 16.11.2013 року
оголошення про порушення справи про
банкрутство ТОВ - фірма "РВК" до
господарського суду надійшли письмові
заяви з вимогами до боржника та
документи, що їх підтверджують від
наступних кредиторів:

- ПАТ по газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз": 33027, м. Рівне, вул. Білякова 4
про визнання грошових вимог кредитора
до боржника на суму 20 006 грн. 64 коп. та 1
147 грн. 00 коп. судового збору;

- ПАТ "Рівнеголовпостач": 33009, м. Рівне,
вул. Кн. Володимира 112-а про визнання
грошових вимог кредитора до боржника
на суму 1 900 985 грн. 83 коп.;

- ТОВ "Лікеро - горілчаний завод
Калганоф": 47302, м. Збаржа, вул. Шолом
Алейхема 1 про визнання грошових вимог
кредитора до боржника на суму 424 879 грн.
16 коп.;

- ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській обл.: 33023, м. Рівне, вул.
Відінська8 про визнання грошових вимог
кредитора до боржника на суму 11 110 грн. 57
коп.;

- ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк"
(далі по тексту ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк"): 04119, м. Київ, вул.
Дегтярівська, 27-Т про визнання грошових
вимог кредитора до боржника на суму 145
280 238 грн. 56 коп.

які призначені до розгляду в судовому
засіданні.

21 лютого 2014 року господарському суду
через відділ діловодства надійшли
результати розгляду грошових вимог
кредиторів з документальним
обгрунтуванням; звіт ліквідатора про
проведену роботу (вхідний номер 1341/14) з
документальним обгрунтуванням та
реєстр вимог кредиторів ТОВ - фірма
"РВК".

Ухвалами господарського суду
Рівненської області від 21.01.2014 року та
04.02.2014 року розгляд справи у судовому
засіданні відкладено на 04.02.2014 року та
04.03.2014 року відповідно, з метою
витребування додаткових доказів.

У судовому засіданні 04.03.2014 року
розпорядник майна боржника просив
вирішити питання щодо розгляду
грошових вимог ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" на розсуд суду.

Крім того, представником розпорядника
майна подано у судовому засіданні
заяву про зменшення розміру штрафних
санкцій у розмірі 1 750 000 грн. 00 коп. та 135
000,00 євро штрафу відповідно до
кредитного договору, укладеного з ВАТ
"Рівнеголовпостач" та 750 000 грн. 00 коп.
відповідно до Кредитного договору,
укладеного з ТОВ "Лікеро - горілчаний
завод Калганоф".

Також, у судовому засіданні
розпорядник майна надав суду пояснення
про проведені ним заходи в процедурі
розпорядження майном за останній час у
справі, повідомив про результати
розгляду ним грошових вимог всіх
кредиторів, які звернулись з вимогами
до банкрута та про те, що ним на
виконання вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
надіслано всім кредиторам
повідомлення про результати розгляду
їхніх вимог до банкрута, про що
складено відповідний звіт та подано
господарському суду.

До поданого на затвердження судом
реєстру вимог кредиторів ліквідатором
включено вимоги кредиторів у
наступному складі та сумах: ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" на суму 20 006 грн. 64 коп.
основного боргу, як вимоги четвертої
черги та 1 147 грн. 00 коп. судового збору
за подання заяви, як вимоги першої
черги; ТОВ "Лікеро - горілчаний завод
Калганоф" на суму 275 900 грн. 00 коп.
основного боргу, як вимоги четвертої
черги та 1 147 грн. 00 коп. судового збору
за подання заяви, як вимоги першої
черги; ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській обл. на суму 950 грн. 95 коп.
основного боргу, як вимоги третьої
черги та 6 198 грн. 57 коп. неустойки (пеня,
штраф), як вимоги шостої черги; ПАТ
"Рівнеголовпостач" на суму 1 252 804 грн. 78
коп. основного боргу, як вимоги
четвертої черги та 1 147 грн. 00 коп.
судового збору за подання заяви, як
вимоги першої черги.

Розглядаючи заяву заявника 1 - ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" про визнання грошових вимог
кредитора до боржника на суму 20 006 грн. 64
коп. та 1 147 грн. 00 коп.
судового збору, суд встановив наступне.

Як вбачається з поданої ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" заяви, що рішенням
господарського суду Рівненської
області від 27.06.2013 року у справі № 918/751/13
з ТОВ - фірма "РВК" на користь ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" стягнуто 18 286 грн. 14 коп.
заборгованості по договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-1к/71 та 1
720 грн. 50 коп. судового збору, всього 20
006 грн. 64 коп. Рішення набрало
законної сили. На виконання рішення
господарського суду Рівненської
області відділом ДВС Рівненського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження від 01.08.2013 року №
39109368.

Заявлені грошові вимоги ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" підтверджуються: рішенням
господарського суду Рівненської
області від 27.06.2013 року у справі №
918/751/13; постановою про відкриття
виконавчого провадження від 01.08.2013 року
№ 39109368, копії яких знаходяться в
матеріалах справи.

За результатами розгляду заяви від 14
січня 2014 року № 02-04/2 розпорядником
майна ТОВ - фірма "РВК" визнано вимоги
ПАТ по газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" у повному обсязі на суму 20 006
грн. 64 коп. - основного боргу.

Враховуючи, що вимоги ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" підтверджуються матеріалами
справи, визнані розпорядником майна, а
тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.45 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" на суму 20 006 грн.
64 коп. - основного боргу підлягають
задоволенню у четверту чергу
задоволення вимог кредиторів банкрута.

Також судом встановлено, що за подання
заяви про визнання кредитором ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" сплачений судовий збір у
розмірі 1 147 грн. 00 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 4404 від 05.12.2013 року, доданим до заяви
кредитора.

На підставі ст.49 ГПК України, ч.1 ст.45
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", сплачений ПАТ
по газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" судовий збір у розмірі 1 147
грн. 00 коп. слід покласти на банкрута,
який підлягає задоволенню у першу
чергу задоволення вимог кредиторів.

Розглядаючи заяву заявника 2 - ПАТ
"Рівнеголовпостач" про визнання
грошових вимог кредитора до боржника
на суму 1 900 985 грн. 83 коп., суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів поданої
заяви, що між ПАТ "Рівнеголовпостач" та
ТОВ - фірма "РВК" були укладені наступні
договори: договір б/н відступлення
права вимоги від 19.04.2010 року; договір б/н
про заміну сторони в договорі від 19.04.2010
року; договір б/н про заміну сторони в
договорі від 15.06.2010 року; договір
комісії № 09/08 від 25.09.2008 року; договір
про відступлення права вимоги № 01 від
31.01.2011 року; договір про відступлення
права вимоги № 02 від 31.01.2011 року;
договір про відступлення права вимоги
№ 03 від 31.01.2011 року; договір генпідряду
№ 99 від 05.05.2008 року; договір генпідряду
№ 98 від 01.09.2009 року; договір підряду № 1
від 01.08.2011 року; договір підряду № 1 від
01.03.2013 року; договір оренди нежитлових
приміщень № 38-28 від 04.01.2010 року; договір
оренди нежитлових приміщень № 38-08 від
03.01.2011 року; договір оренди нежитлових
приміщень № 38-10 від 03.01.2012 року; договір
оренди нежитлових приміщень № 38-42 від
02.01.2013 року. Внаслідок систематичного
невиконання ТОВ - фірма "РВК" умов
вищевказаних договорів, станом на
01.12.2013 року у боржника перед ПАТ
"Рівнеголовпостач" заборгованість
становить 1 900 985 грн. 83 коп.

Заявлені грошові вимоги ПАТ
"Рівнеголовпостач" з основного боргу в
розмірі 507 083 грн. 32 коп. виникли по
зобов'язаннях за: договором б/н
відступлення права вимоги від 19.04.2010
року - 308 000 грн. 00 коп.; договором б/н про
заміну сторони в договорі від 19.04.2010
року - 116 600 грн. 00 коп.; договором б/н про
заміну сторони в договорі від 15.06.2010
року - 39 000 грн. 00 коп.; договором комісії
№ 09/08 від 25.09.2008 року - 100 000 грн. 00 коп.;
договором про відступлення права
вимоги № 01 від 31.01.2011 року - 28 997 грн. 33
коп.; договором про відступлення права
вимоги № 02 від 31.01.2011 року - 78 629 грн. 00
коп.; договором про відступлення права
вимоги № 03 від 31.01.2011 року - 437 700 грн. 00
коп.; договором генпідряду № 99 від
05.05.2008 року - 115 905 грн. 00 коп.; договором
генпідряду № 98 від 01.09.2009 року - 41 500 грн.
00 коп.; договором підряду № 1 від 01.08.2011
року - 27 428 грн. 00 коп.; договором підряду
№ 1 від 01.03.2013 року - 37 482 грн. 00 коп.;
договорами оренди нежитлових
приміщень: № 38-28 від 04.01.2010 року; № 38-08
від 03.01.2011 року; № 38-10 від 03.01.2012 року; №
38-42 від 02.01.2013 року - 80 575 грн. 45 коп., копії
яких є в матеріалах справи.

Проте, в результатах розгляду заяви ПАТ
"Рівнеголовпостач" від 14.01.2014 року №
02-04/3 розпорядником майна ТОВ - фірма
"РВК" визнаються та підлягають
включенню до Реєстру вимог кредиторів
у справі № 918/1593/13 про банкрутство ТОВ -
фірма "РВК" вимоги на загальну суму 1 252
804 грн. 78 коп., а вимоги у розмірі 648 181
грн. 05 коп. заперечуються та не
підлягають включенню до реєстру вимог
Кредиторів ТОВ - фірма "РВК", з огляду на
наступне.

Із вимог в розмірі 80 575 грн. 45 коп., по
договорах оренди нежитлових приміщень
№ 38-28 від 04.01.2010 року; № 38-08 від 03.01.2011
року; № 38-10 від 03.01.2012 року; № 38-42 від
02.01.2013 року, вимоги у розмірі 78 968 грн. 45
коп. є обгрунтованими, визнані
розпорядником майна та підлягають
включенню до реєстру вимог кредиторів.

Вимоги у розмірі 1607 грн. 00 коп. не
визнані розпорядником майна та
визнаються судом з огляду на те, що сума
1607,00 грн. - це вартість послуг оренди
приміщення за договором оренди
нежитлових приміщень № 38-42 від 02.01.2013
року за листопад місяць 2013 року (копія
рахунку-фактури є в матеріалах справи),
тобто, це вимоги, які виникли після
порушення справи про банкрутство
(поточні вимоги).

Відповідно до абз. 4 р. 8 ст. 22 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", у редакції
від 22.12.2011 року, поточні кредитори з
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство, можуть пред'являти такі
вимоги після прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури.

Вимоги у розмірі 157 405 грн. 00 коп. (що
виникли за Договорами підряду № 98 та №
99) та вимоги у розмірі 95 266 грн. 54 коп. не
визнаються судом та не визнані
розпорядником майна в зв'язку з тим, що
вимоги за Договорами генпідряду № 98
від 01.09.2009 року та № 99 від 05.05.2008 року
заявлено з пропуском строку позовної
давності.

Як вбачається зі змісту Договорів
генпідряду № 98 та № 99, у п.2.5 кожного із
цих договорів передбачено, що
розрахунки за виконані об'єми робіт і
надані послуги проводяться протягом 5
днів після підписання актів
прийому-передачі виконаних робіт. В
свою чергу, за Договором генпідряду № 99
сторонами складено акти виконаних
робіт за травень 2008 року від 31.05.2008 року
на загальну суму 115 905 грн. 00 коп. та за
Договором генпідряду № 98 сторонами
складено акт виконаних робіт за
вересень 2009 року від 30.09.2009 року на
загальну суму 41 500 грн. 00 коп. Тобто,
строк виконання зобов'язання з оплати
розпочав свій перебіг ще, відповідно, у
2008 році та 2009 році.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

В статті 261 ЦК України передбачено: що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила;
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання; за зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Натомість, кредитор звернувся до суду
лише наприкінці 2013 року, з пропуском
встановленого законом строку позовної
давності. В той час як кредитор мав
можливість у будь-який час в межах
встановленого ст. 257 ЦК України строку,
звертатись за захистом своїх порушених
прав.

Відповідно до ч. 3 та ч.4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі та сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Про застосування наслідків спливу
позовної давності заявлено у
повідомленні розпорядника майна про
результати розгляду грошових вимог
кредитора.

Таким чином, вимоги за Договорами
генпідряду № 98 від 01.09.2009 року та № 99
від 05.05.2008 року заявлено з пропуском
строку позовної давності.

Вимоги на загальну суму 393 902 грн. 51 коп.
(257 890 грн. 73 коп. - пеня, 45 972 грн. 56 коп. - 3%
річних, 90 039 грн. 22 коп. - інфляційні)
вважаються необгрунтованими та не
можуть бути визнаними судом, оскільки
розраховані з порушенням норм ЦК
України та ГК України.

Зокрема, розрахунок інфляційних
збитків обчислено з 01.06.2008р. по 01.11.2013
року, в той час як чинним
законодавством передбачено строк
позовної давності три роки. Як вже
зазначалося вище, сплив позовної
давності є підставою для відмови судом
у визнанні вимог. Частиною 2 ст. 625 ЦК
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції. Проте, у
поданому розрахунку не вказано ні
строків виконання зобов'язання, ні за
якими саме правовідносинами кредитор
вимагає заборгованість з урахуванням
індексу інфляції.

Розрахунок пені за несвоєчасну оплату
заборгованості здійснено за період з
01.09.2008 року по 30.11.2013 року. Проте,
кредитором не враховано вимоги ст. 232 ГК
України, п. 6 Інформаційного листа
Вищого Господарського суду України №
01-06/1624/2011 від 21 грудня 2011 року та п.2.
Інформаційного листа Вищого
Господарського суду України № 01-06/908/2012
від 13 липня 2012 року, якими визначено
порядок застосування штрафних санкцій
та обмеження щодо періоду їх
нарахування. Зокрема, частиною шостою
зазначеної статті передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Крім того, п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України передбачено спеціальну
позовну давність до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені), яка
складає один рік. Також, у наданому
розрахунку не вказано ні строків
виконання зобов'язання, ні за якими
саме правовідносинами кредитор
обчислює пеню. Вищенаведене також
стосується обчислення 3% річних.

Враховуючи викладене, вимоги на суму 648
181 грн. 05 коп. необгрунтовані та не
підлягають визнанню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.45 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги ПАТ "Рівнеголовпостач"
підлягають задоволенню частково на
суму 1 252 804 грн. 78 коп. - основного боргу,
як вимоги четвертої черги задоволення
вимог кредиторів банкрута.

Також судом встановлено, що за подання
заяви про визнання кредитором ПАТ
"Рівнеголовпостач" сплачений судовий
збір у розмірі 1147 грн. 00 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 739 від 11.12.2013 року, доданим до заяви
кредитора.

На підставі ст.49 ГПК України, ч.1 ст.45
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", сплачений ПАТ
"Рівнеголовпостач" судовий збір у
розмірі 1147 грн. 00 коп. слід покласти на
банкрута, який підлягає задоволенню у
першу чергу задоволення вимог
кредиторів.

Розглядаючи заяву заявника 3 - ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф" про
визнання грошових вимог кредитора до
боржника на суму 424 879 грн. 16 коп., суд
встановив наступне.

Грошові вимоги ТОВ "Лікеро - горілчаний
завод Калганоф" у розмірі 424 879 грн. 16
коп. складаються із заборгованості, що
виникла за зобов'язаннями по договору
комісії - 275900 грн. 00 коп. та
заборгованості, що виникла внаслідок
придбання товарно-матеріальних
цінностей - 148 979 грн. 16 коп.

Як вбачається з матеріалів поданої
заяви, що між ТОВ - фірма "РВК" та ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф" був
укладений Договір комісії № 11/06 від
11.06.2009 року.

Згідно п.7. Договору Комітент
зобов'язаний не пізніше 31.03.2010 року
перерахувати Комісіонеру грошові
кошти в розмірі 286 600 грн. 00 коп.

Станом на 02.12.2013 року у боржника перед
ТОВ "Лікеро - горілчаний завод Калганоф"
згідно даного Договору заборгованість
становить 275 900 грн. 00 коп. Тому що,
боржник частково погасив
заборгованість по даному Договорі, а
саме в сумі 10 700 грн. 00 коп.

Згідно Видаткової накладної № К-00000002
від 23.04.2010 року у боржника перед ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф"
заборгованість становить 48 237 грн. 84
коп.

Згідно Видаткової накладної № К-00000007
від 30.06.2010 року у боржника перед ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф"
заборгованість становить 26 400 грн. 00
коп.

Згідно Видаткової накладної № К-00000008
від 21.07.2010 року у боржника перед ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф"
заборгованість становить 45 541 грн. 32
коп.

Згідно Видаткової накладної № К-000000011
від 28.08.2010 року у боржника перед ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф"
заборгованість становить 28 800 грн. 00
коп.

Отже, станом на 10.12.2013 року у боржника
перед ТОВ "Лікеро - горілчаний завод
Калганоф" заборгованість в розмірі 424 879
грн. 16 коп., яка є не погашеною.

Заявлені грошові вимоги ТОВ "Лікеро -
горілчаний завод Калганоф" в розмірі 424
879 грн. 16 коп. підтверджуються:
договором комісії № 11/06 від 11.06.2009 року;
видатковою накладною № К-00000002 від
23.04.2010 року; видатковою накладною №
К-00000007 від 30.06.2010 року; видатковою
накладною № К-00000008 від 21.07.2010 року;
видатковою накладною № К-000000011 від
28.08.2010 року, копії яких знаходяться в
матеріалах справи.

За результатами розгляду заяви ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф" від
14.01.2014 року № 02-04/4 розпорядником майна
ТОВ - фірма "РВК" визнані,
підтверджуються матеріалами справи, а
тому підлягають включенню до Реєстру
вимог кредиторів у справі № 918/1593/13 про
банкрутство ТОВ - фірма "РВК" вимоги на
загальну суму 275 900 грн. 00 коп. як такі, що
підтверджені Договором комісії № 11/06
від 11.06.2009 року та банківськими
виписками боржника, а вимоги у розмірі
148 979 грн. 16 коп. заперечуються та не
підлягають включенню до реєстру вимог
Кредиторів ТОВ - фірма "РВК".

Вимоги у розмірі 148 979 грн.16 коп., що
виникли на підставі Видаткової
накладної № К-00000002 від 23 квітня 2010 року,
Видаткової накладної № К-00000007 від 30
червня 2010 року, Видаткової накладної №
К-00000008 від 21 липня 2010 року, Видаткової
накладної № К-000000011 від 28 серпня 2010 року
розпорядником майна не визнані та не
визнані судом в зв'язку з тим, що їх
заявлено з пропуском строку позовної
давності, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України передбачено, зокрема, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Тобто, строк виконання зобов'язання з
оплати згідно із ст. 253, ч.1 ст. 692 ЦК
України, почав свій перебіг,
відповідно, 24.04.2010 року, 01.07.2010 року,
22.07.2010 року та 29.08.2010 року.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Ст. 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

В статті 261 ЦК України передбачено: що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила;
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання; за зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Таким чином, оскільки строк виконання
зобов'язання не визначений, однак
обов'язок з оплати товару виникає після
його прийняття, відповідно, право на
вимогу про виконання зобов'язання з
оплати також виникає після прийняття
товару, тому строк позовної давності
закінчився зі спливом трьох років
після дня, коли у кредитора виникло
право пред'явити вимогу. Тобто, строк
позовної давності закінчився,
відповідно, 24.04.2013 року, 01.07.2013 року,
22.07.2013 року та 29.08.2013 року.

Отже, враховуючи зазначені норми,
останній строк звернення з вимогами до
боржника закінчився 28 серпня 2013 року.

Натомість, кредитор звернувся до суду
лише наприкінці 2013 року, з пропуском
встановленого законом строку позовної
давності. В той час як кредитор мав
можливість у будь-який час в межах
встановленого ст. 257 ЦК України строку,
звертатись за захистом своїх порушених
прав.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі та сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Про застосування наслідків спливу
позовної давності заявлено у
повідомленні розпорядника майна про
результати розгляду грошових вимог
кредитора.

Враховуючи викладене, вимоги у розмірі
148 979 грн. 16 коп. необгрунтовані та не
підлягають визнанню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.45 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги ТОВ "Лікеро - горілчаний завод
Калганоф"

підлягають задоволенню частково на
суму 275 900 грн. 00 коп. - основного боргу,
як вимоги четвертої черги задоволення
вимог кредиторів банкрута.

Також судом встановлено, що за подання
заяви про визнання кредитором ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф"
сплачений судовий збір у розмірі 1147
грн. 00 коп., що підтверджується
платіжним дорученням № 1195 від 10.12.2013
року, доданим до заяви кредитора.

На підставі ст.49 ГПК України, ч.1 ст.45
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", сплачений ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф"
судовий збір у розмірі 1147 грн. 00 коп.
слід покласти на банкрута, який
підлягає задоволенню у першу чергу
задоволення вимог кредиторів.

Розглядаючи заяву заявника 4 - ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області про визнання грошових вимог
кредитора до боржника на суму 11 110 грн. 57
коп., суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів поданої
заяви, що заборгованість ТОВ - фірма
"РВК" перед ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області
виникла: по податку на додану вартість
(14010100) та становить 2155 грн. 15 коп., в тому
числі: основний платіж 300 грн. 38 коп.
штрафні санкції 999 грн. 23 коп.; пеня що
обліковується по особовому рахунку 596
грн. 71 коп.; пеня розрахована на суму
несплаченого боргу 218.83 грн.; по податку
на прибуток підприємств (11021000) та
становить 5034 грн. 37 коп., в тому числі:
основний платіж 650 грн. 57 коп., штрафні
санкції 3 167 грн. 48 коп.; пеня що
обліковується по особовому рахунку 503
грн. 27 коп.; пеня розрахована на суму
несплаченого податкового боргу
платника податків 709 грн. 60 коп.; плата
за податковий кредит 3 грн. 45 коп. Крім
того згідно поданих до ДПІ у м. Рівному
ТОВ - фірма "РВК" ()
податкових розрахунків сум доходу,
нарахованого на користь платників
податку сум утриманого з них податку (ф.
№1-ДФ) за 2010 - 2012 роки і III квартали 2013
року та фактичної сплати податку на
доходи фізичних осіб за даними карток і
особових рахунків встановлено
недоплату по податку на доходи
фізичних осіб в сумі 3 961 грн. 05 коп.
Таким чином, загальна сума податкового
зобов'язання становить 11 110 грн. 57 коп.

Заявлені грошові вимоги ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області в розмірі 11 110 грн. 57 коп.
підтверджуються: довідкою про стан
розрахунків з бюджетом; довідкою про
суми податкового боргу платника
податків; обліковими картками платника
податків з податку на прибуток;
обліковими картками платника податків
з податку на додану вартість;
електронною формою звітів 1 ДФ;
податковими розрахунками сум доходу,
нарахованого на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
форми 1ДФ; рішенням № 20 від 01.11.2013 року;
рішенням № 13 від 31.01.2013 року; рішенням №
14 від 31.01.2013 року; рішенням № 21 від
01.11.2013 року; договором про розстрочення
податкового боргу від 31.01.2013 року № 14;
договором про розстрочення
податкового боргу від 31.01.2013 року № 15,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи.

Проте, в результатах розгляду заяви ДПІ
у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області від 14.01.2014 року №
02-04/10 розпорядником майна ТОВ - фірма
"РВК" визнані та підлягають включенню
до Реєстру вимог кредиторів у справі №
918/1593/13 про банкрутство ТОВ - фірма "РВК"
вимоги на загальну суму 7 149 грн. 52 коп.
тому, що вони є обґрунтованими на
підставі даних всіх наявних
документів, а вимоги у розмірі 3 961 грн. 05
коп. заперечуються та не підлягають
включенню до реєстру вимог Кредиторів
ТОВ - фірма "РВК", з огляду на те, що на
сьогоднішній день між ТОВ - фірма "РВК"
та ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області проведено
звіряння розрахунків за період з 01.01.2010
року по 31.12.2013 року (акти звіряння є в
матеріалах справи) та встановлено, що
заборгованість із сплати податку з
доходів фізичних осіб у ТОВ - фірма "РВК"
перед бюджетом відсутні.

Крім того, 04.02.2014 року та 04.03.2014 року
через канцелярію господарського суду
Рівненської області від ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області надійшли клопотання №
2037-10/17/16-10/10 від 03.02.2014 року та № 3951
-10/17/16-10/10 від 04.03.2014 року про уточнення
кредиторських вимог. Відповідно до
змісту клопотань, заявлену вимогу у
розмірі 3 961 грн. 05 коп. по Податку на
доходи фізичних осіб ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області
просить виключити із сум раніше
заявлених кредиторських вимог в
зв'язку з тим, що за результатами
проведеного аналізу встановлено, що за
даними звіту форми № 1ДФ за 2011 - 2013 роки
та фактичної сплати Податку на доходи
фізичних осіб згідно картки особового
рахунку, станом на 22.01.2014 року
заборгованість ТОВ - фірми "РВК" по ПДФО
- відсутня.

Враховуючи викладене, вимоги ДПІ у м.
Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області в розмірі 7 149 грн. 52 коп.
підтверджуються матеріалами справи,
визнані розпорядником майна, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській області на суму 7 149 грн. 52
коп., з яких: 950 грн. 95 коп. основного
боргу, які підлягають задоволенню у
третю чергу задоволення вимог
кредиторів банкрута та 6 198 грн. 57 коп. -
неустойка (штраф, пеня), які підлягають
задоволенню у шосту чергу задоволення
вимог кредиторів банкрута.

Розглядаючи заяву заявника 5 - ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" про
визнання грошових вимог кредитора до
боржника на суму 145 280 238 грн. 56 коп., суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів поданої
заяви, що між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" (кредитор), ТОВ "РВК"
(поручитель) та ВАТ "Рівнеголовпостач"
(боржник) 28.09.2007 року укладено договір
поруки , за яким поручитель солідарно
відповідає перед кредитором за
виконання ВАТ "Рівнеголовпостач"
зобов'язань у повному обсязі за
Кредитним договором № 07/07К від 28.09.2007
року, укладеним між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач" та додаткових
договорів до нього. Пунктом 1.3 Договору
поруки передбачено, що при зміні
боржника, зміні змісту та обсягу (
зміна суми кредиту, плати за
користування кредиту, суми комісій та
інших виплат згідно з кредитним
договором) забезпеченого цією порукою
зобов'язання (в тому числі новація
зобов'язання) за кредитним договором,
цей договір діятиме до повного
виконання зобов'язань за кредитним
договором. Пунктом 3.2 договору поруки
передбачено, що у випадку невиконання
зобов'язань по кредитному договору та
даному договору боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Згідно з проведеними розрахунками
заборгованість позичальника ВАТ
"Рівнеголовпостач" перед ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" за
Кредитним договором № 07/07/К від 28.09.2007
року становить: заборгованість за
гривневим кредитом, процентами,
інфляційними та 3% річних - 58 909 134 грн.10
коп., штрафи, пені, комісії - 6 897242 грн. 52
коп.; у євро, що в гривневому
еквіваленті згідно з офіційним курсом
НБУ гривні до євро станом на 16.12.2013 року
(100 євро дорівнює 1097,1991 грн.) за кредитом,
процентами, 3% річних становить: 40 361 108
грн. 64 коп., штрафи, пені, комісії - 4 219 877
грн. 06 коп.

Окрім того, між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" (кредитор), ТОВ "РВК"
(поручитель) та ТОВ "Лікеро-горілчаний
завод "Калганоф" (боржник) 28.09.2007 року
укладено договір поруки, за яким
поручитель солідарно відповідає перед
кредитором за виконання ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф"
зобов'язань у повному обсязі за
Кредитним договором № 08/07 від 28.09.2007
року, укладеним між ВАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" та
ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф"
та додаткових договорів до нього.
Пунктом 1.3. Договору поруки
передбачено, що при зміні боржника,
зміні змісту та обсягу (зміна суми
кредиту, плати за користування
кредитом, суми комісій та інших виплат
згідно з кредитним договором)
забезпеченого цією порукою
зобов'язання (в тому числі новація
зобов'язання) за кредитним договором,
це договір діятиме до повного
виконання зобов'язань за кредитним
договором. Пунктом 3.1 договору поруки
передбачено, що у випадку невиконання
зобов'язань по кредитному договору та
даному договору боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Згідно з проведеними розрахунками
заборгованість позичальника ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф"
перед ПАТ "Всеукраїнський акціонерний
банк" за Кредитним договором № 08/07К від
28.09.2007 року становить: за кредитом,
процентами інфляційними та 3% річних - 32
181 794 грн. 73 коп.; пеня, штрафи - 2 681 457 грн.
11 коп.

Заявлені грошові вимоги ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" в
розмірі 145 250 614 грн. 16 коп.
підтверджуються: Кредитним договором
№ 07/07К від 28.09.2007 року з додатками;
договором поруки від 28.09.2007 року
укладений між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк", ТОВ "РВК" та ВАТ
"Рівнеголовпостач"; розрахунками
заборгованості ВАТ "Рівнеголовпостач"
за Кредитним договором № 07/07К від 28.09.2007
року; кредитним договором № 08/07К від
28.09.2007 року з додатками; договором
поруки від 28.09.2007 року укладеним між ВАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк", ТОВ
"РВК" та ТОВ "Лікеро-горілчаний завод
"Калганоф"; розрахунками
заборгованості ТОВ "Лікеро-горілчаний
завод "Калганоф" за кредитним договором
№ 08/07К від 28.09.2007 року.

Проте, результатами розгляду заяви ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" від
14.01.2014 року № 02-04/9 боржником та
розпорядником майна ТОВ - фірма "РВК",
заявлені грошові вимоги не визнаються
з огляду на те, що відповідно до п.3.3
Договорів поруки порука припиняється
на підставах та у порядку, що
передбачений чинним законодавством та
цим договором. Однак, Договорами поруки
не встановлено окремих умов припинення
поруки, тому у даному випадку слід
застосовувати підстави припинення
поруки, передбачені чинним
законодавством.

Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу
України встановлено імперативну норму
(яку не можна змінити за домовленістю
сторін) про те, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Беручи до уваги те, що у п.1.1 кожного із
Договорів поруки чітко визначено
розмір основної суми кредиту, розмір
відсотків та строки повернення, тому
Договором поруки забезпечується саме
таке зобов'язання, а не будь - яке інше.

У даному випадку, вбачається
збільшення відповідальності
Поручителя за зговором поруки, яким
забезпечено виконання зобов'язань ВАТ
"Рівнеголовпостач" за кредитним
договором в результаті збільшення
зобов'язання шляхом укладення
Додаткової угоди №8 від 06.06.2008 року, за
якою надано ще й додатковий кредит сумі
2 700 000 євро зі сплатою 13.3 %. Також цією
угодою збільшено відсотки за гривневим
кредитом з 15,5% до 18%. Як вбачаться з
Розрахунку, наданого банком, процентна
ставка змінювалась з 28.09.2007 року - 15,5 %; з
06.06.2008 року - 18%, з 01.07.2008 року - 21,5 %. За
таких обставин, майже вдвічі збільшено
зобов'язання як за основною сумою
кредиту, як й інших платежів, пов'язаних
з ним. Таке збільшення зобов'язання
однозначно тягне за собою збільшення
обсягу відповідальності Поручителя.
Проте, згода Поручителя на такі зміни -
відсутня. Зміни до Договору поруки - не
внесено.

Збільшення зобов'язання за ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф"
вбачається із Розрахунку, наданого
банком: з 28.09.2007 року - 15,5 %; з 06.06.2008 року -
18%, з 01.07.2008 року - 21,5 %, хоча умовами
Додаткових угод до кредитного договору
зміни щодо відсотків за користування
кредитними коштами не вносились.

Зі змісту ч.1 ст. 559 Цивільного кодексу
України випливає, що порука
припиняється безпосередньо в силу
закону та не потребує додаткового
підтвердження з боку кредитора,
боржника або суду.

Таким чином, вимоги ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" за кредитним
договором № 07/07 від 28.09.2007 року,
укладеним між ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" та ВАТ
"Рівнеголовпостач", в розмірі 110 387 362
грн. 32 коп. та кредитним договором № 08/07
від 28.09.2007 року, укладеним між ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" та
ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Калганоф",
в розмірі 34 863 251 грн. 84 коп. боржник та
розпорядник майна не визнають.

Проте, такі твердження є
безпідставними, з огляду на те, що у п. 3.4
кожного із Договорів поруки чітко
визначено, що поручитель погоджується
з тим, що при внесені будь-яких змін у
Кредитний договір/Договір кредитної
лінії в тому числі, якщо такі зміни
збільшують обсяг відповідальності
поручителя або відбулась новація
зобов'язання, такі зміни
розповсюджуються на цей договір поруки
і на поручителя і не є підставою для
припинення поруки.

Відповідно до частини першої статті 559
Цивільного кодексу України припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання
(Пункт 22 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.12 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин").

З огляду на наведене у сукупності, та
враховуючи пункти 3.4 договорів поруки,
укладених між Банком та боржником,
повністю спростовуються твердження
боржника та розпорядника майна про
припинення договору поруки на підставі
ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України - у
разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 05.02.2013 року у
справі № 5019/1609/12 стягнуто з ТОВ "РВК" на
користь ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" за договором поруки
від 28.09.2007 року, що був укладений для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 08/07К від 28.09.2007
року заборгованість у розмірі 14 616 840,11
грн. заборгованості за кредитом; 6 290 079,43
грн. заборгованості по відсоткам; 545
822,06 грн. пені за несвоєчасне погашення
кредиту; 215 297,01 грн. пені за несвоєчасне
погашення відсотків за користування
кредитом; 1 391 590,07 грн. інфляційних
збитків за кредитом; 572 979,92 грн.
інфляційних збитків за відсотками; 677
261,81 грн. 3% річних за кредитом; 240 372,04 грн.
3% річних за відсотками та 64 380,00 грн.
судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.04.2013 року
рішення господарського суду
Рівненської області від 05.02.2013 року №
5019/1609/12 в частині стягнення
заборгованості з ТОВ "РВК" на користь
ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк"
за договором поруки від 28.09.2007 року, що
був укладений для забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 08/07К від 28.09.2007 року
залишено без змін.

Вищезгадані судові рішення набрали
законної сили.

Частиною 2 статті 35 ГПК України
передбачено, що факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій).

У вищезгаданих судових рішеннях, які
набрали законної сили, суд дав оцінку
договору поруки, і, на підставі цього
договору, як чинного, стягнув з ТОВ -
фірма "РВК" суму коштів. З огляду на це,
та враховуючи положення норм ч. 2 ст. 35
ГПК України, у суду при розгляді
грошових вимог ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" відсутні правові
підстави вважати поруку припиненою.

Договір поруки від 28.09.2007 року,
укладений між ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк", ТОВ - фірма "РВК" та
ПАТ "Рівнеголовпостач" для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 07/07К від 28.09.2007
року, містить аналогічні положення,
зокрема п. 3.4. договору, що і договір
поруки від 28.09.2007 року, укладений між
ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк",
ТОВ - фірма "РВК" та ТОВ
"Лікеро-горілчаний завод "Калганоф",
якому дана оцінка судом при розгляді
справи № 5019/1609/12 як чинному.

Враховуючи вищевикладене, вимоги ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" на
суму 131 452 037 грн. 47 коп. основоного боргу
є обгрунтованими, а тому підлягають
визнанню та включенню до реєстру вимог
кредиторів ТОВ-фірми "РВК".

Водночас, з урахуванням заяви
представника розпорядника майна про
зменшення розміру штрафних санкцій у
розмірі 1 750 000 грн. 00 коп. та 135 000,00 євро
штрафу відповідно до умов кредитного
договору № 07/07К від 28.09.2007 року,
укладеного з ВАТ "Рівнеголовпостач" та
750 000 грн. 00 коп. відповідно до умов
Кредитного договору № 07/08К від 28.09.2007
року, укладеного з ТОВ "Лікеро -
горілчаний завод Калганоф", суд
зауважує, що стаття 83 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) надає господарському суду
право, приймаючи рішення, зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вищезгадані штрафні санкції,
нараховані ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" у розмірі 1 750 000 грн. 00
коп. та 135 000,00 євро, що в гривневому
еквіваленті згідно з офіційним курсом
НБУ гривні до євро станом на 16.12.2013 року
(100 євро дорівнює 1097,1991 грн.) становить 1
481 218 грн. 79 коп. на підставі п. 4.4
кредитного договору № 07/07К, із змінами
і доповненнями, за порушення пп 3.3.16 п.
3.3 договору - неповідомлення
позичальником (ПАТ "Рівнеголовпостач")
кредитора (ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк") про прийняття
господарським судом ухвали про
порушення справи про банкрутство
позичальника, та у розмірі 750 000 грн. 00
коп. на підставі п. 4.4 кредитного
договору № 07/08К, із змінами і
доповненнями, за порушення пп 3.3.16 п. 3.3
договору - неповідомлення
позичальником (ТОВ "Лікеро - горілчаний
завод Калганоф") кредитора (ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк") про
прийняття господарським судом ухвали
про порушення справи про банкрутство
позичальника.

Приписами частини 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до статті 233 ГК України у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

У пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вказано, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 ЦК України і
статтею 233 ГК України. Якщо відповідні
санкції застосовуються не у зв'язку з
порушенням зобов'язання, а з інших
передбачених законом підстав
(наприклад, за порушення вимог
конкурентного законодавства), їх
розмір не може бути зменшено судом.

Зважаючи на викладене вище, виходячи із
фактичних обставин справи, взявши до
уваги майновий стан сторін; враховуючи
те, що штрафні санкції у розмірі 5
процентів за неповідомлення
позичальником кредитора про прийняття
господарським судом ухвали про
порушення справи про банкрутство
позичальника становить більше однієї
третьої загальної суми штрафних
санкцій; відсутність поданих заявником
доказів, які б підтверджували
понесення збитків; наслідки
невиконання зобов'язання; неналежного
виконання зобов'язання;
невідповідність розміру стягуваних
сум штрафу таким наслідкам, суд визнав
за можливе скористатись правом,
наданим ст. 233 ГК України та п. 3 ст. 83 ГПК
України, зменшивши на 50% розмір штрафу,
який підлягає до стягнення на суму 3 981
218 грн. 79 коп.

За таких обставин, вимога позивача про
стягнення штрафу підлягає частковому
задоволенню в розмірі 1 990 609 грн. 39 коп.

Відповідно до п. 4, 6 ч. 1 ст. 45 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" вимоги ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" на
суму 131 452 037 грн. 47 коп. - основного боргу
підлягають задоволенню у четверту
чергу задоволення вимог кредиторів
банкрута, 11 807 967 грн. 30 коп. - неустойка
(пеня, штраф) підлягають задоволенню у
шосту чергу задоволення вимог
кредиторів банкрута .

Також судом встановлено, що за подання
заяви про визнання кредитором ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк"
сплачений судовий збір у розмірі 1 147
грн. 00 коп., що підтверджується
платіжним дорученням № 110300 від 03.12.2013
року, доданим до заяви кредитора.

На підставі ст.49 ГПК України, ч.1 ст.45
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", сплачений ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк"
судовий збір у розмірі 1 147 грн. 00 коп.
слід покласти на банкрута, який
підлягає задоволенню у першу чергу
задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до поданого розпорядником
майна боржника реєстру вимог
кредиторів загальні грошові вимоги до
боржника, які заявлено у справі та
внесено до реєстру вимог кредиторів,
становлять 1 599 301 грн. 94 коп.

Проте, з огляду на визнані судом вимоги
кредиторів, затвердженню підлягає
реєстр вимог кредиторів на загальну
суму 144 769 306 грн. 71 коп.

Суд зазначає, що частиною 4 статті 23
Закону про банкрутство встановлено, що
особи, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними кредиторами, а їх вимоги
погашаються в шосту чергу в
ліквідаційній процедурі.

Відповідне правило не поширюється на
вимоги кредиторів щодо виплати
заробітної плати, авторської
винагороди, аліментів, а також на
вимоги щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування.

На підставі викладеного, керуючись ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 23, 25, 45 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
суд -

УХВАЛИВ :

1. Задоволити заяву - ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" про визнання грошових вимог
кредитора до боржника. Визнати грошові
вимоги ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз": 33027, м. Рівне,
вул. Білякова 4, ІК 03366701 до боржника
-Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779 у справі № 918/1593/13 на суму 20 006 грн. 64
коп. - основного боргу , як вимоги
четвертої черги із включенням їх до
реєстру вимог кредиторів.

2. Покласти на Товариство з обмеженою
відповідальністю - фірма "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779 оплату судового збору у сумі 1 147
грн. 00 коп., як вимоги першої черги із
включенням їх до реєстру вимог
кредиторів.

3. Задоволити заяву - ПАТ
"Рівнеголовпостач" про визнання
грошових вимог кредитора до боржника
частково. Визнати грошові вимоги ПАТ
"Рівнеголовпостач": 33009, м. Рівне, вул. Кн.
Володимира 112-а, ІК 04542761, до боржника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779, у справі № 918/1593/13 на суму 1 252 804
грн. 78 коп. - основного боргу, як вимоги
четвертої черги із включенням їх до
реєстру вимог кредиторів.

4. Відмовити у визнанні грошових вимог
ПАТ "Рівнеголовпостач": 33009, м. Рівне,
вул. Кн. Володимира 112-а, ІК 04542761, до
боржника - Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779, у справі 918/1593/13 частково на суму
489 169 грн. 05 коп.

5. Покласти на Товариство з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779 оплату судового збору у сумі 1 147
грн. 00 коп., як вимоги першої черги із
включенням їх до реєстру вимог
кредиторів.

6. Задоволити заяву ТОВ "Лікеро -
горілчаний завод Калганоф" про
визнання грошових вимог до боржника
частково. Визнати грошові вимоги ТОВ
"Лікеро - горілчаний завод Калганоф":
47302, м. Збаржа, вул. Шолом Алейхема 1, ІК
35068869, до боржника -Товариства з
обмеженою відповідальністю - фірми
"РВК": 33003, м. Рівне, вул. Уласа Самчука,
буд. 30а, ІК 24174779, у справі № 918/1593/13 на
суму 275 900 грн. 00 коп. - основного боргу,
як вимоги четвертої черги із
включенням їх до реєстру вимог
кредиторів.

7. Відмовити у визнанні грошових вимог
ТОВ "Лікеро - горілчаний завод
Калганоф": 47302, м. Збаржа, вул. Шолом
Алейхема 1, ІК 35068869, до боржника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779 у справі 918/1593/13 частково на суму 148
979 грн. 16 коп.

8. Покласти на Товариство з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779 оплату судового збору у сумі 1 147
грн. 00 коп., як вимоги першої черги із
включенням їх до реєстру вимог
кредиторів.

9. Задоволити заяву ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області про
визнання грошових вимог до боржника.
Визнати грошові вимоги ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській обл.: 33023, м.
Рівне, вул. Відінська 8, ІК 38756471 до
боржника -Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779 у справі № 918/1593/13 на суму 950 грн. 95
коп. - основного боргу, як вимоги
третьої черги та 6 198 грн. 57 коп. -
неустойка (штраф, пеня), як вимоги
шостої черги із включенням їх до
реєстру вимог кредиторів.

10. Задоволити заяву ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" про визнання
грошових вимог кредитора до боржника
частково. Визнати грошові вимоги ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк": 04119,
м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т, ІК 19017842
до боржника -Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779, у справі № 918/1593/13 на суму 131 452 037
грн. 47 коп. - основного боргу, як вимоги
четвертої черги із включенням їх до
реєстру вимог кредиторів, 11 807 967 грн. 30
коп. - неустойка (пеня, штраф), як вимоги
шостої черги із включенням їх до
реєстру вимог кредиторів.

11. Відмовити у визнанні грошових вимог
ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк":
04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т, ІК
19017842, до боржника -Товариства з
обмеженою відповідальністю - фірми
"РВК": 33003, м. Рівне, вул. Уласа Самчука,
буд. 30а, ІК 24174779, у справі 918/1593/13
частково на суму 1 990 609 грн. 39 коп.

12. Покласти на Товариство з обмеженою
відповідальністю - фірми "РВК": 33003, м.
Рівне, вул. Уласа Самчука, буд. 30а, ІК
24174779 оплату судового збору у сумі 1 147
грн. 00 коп., як вимоги першої черги із
включенням їх до реєстру вимог
кредиторів.

13. Включити до реєстру вимог кредиторів
банкрута та затвердити реєстр вимог
кредиторів банкрута - Товариства з
обмеженою відповідальністю - фірми
"РВК": 33003, м. Рівне, вул. Уласа Самчука,
буд. 30а, ІК 24174779, на загальну суму 144 769 930
грн. 71 коп. у наступному складі та
обсязі:

- ПАТ по газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз": 33027, м. Рівне, вул. Білякова 4,
ІК 03366701, з грошовими вимогами на суму - 20
006 грн. 64 коп. - основного боргу -
черговість задоволення вимог -
четверта, 1147,00 грн. - судовий збір -
черговість задоволення вимог - перша;

- ПАТ "Рівнеголовпостач": 33009, м. Рівне,
вул. Кн. Володимира 112-а, ІК 04542761, з
грошовими вимогами на суму - 1 252 804 грн.
78 коп. - основного боргу - черговість
задоволення вимог - четверта, 1147,00 грн. -
судовий збір - черговість задоволення
вимог - перша;

- ТОВ "Лікеро - горілчаний завод
Калганоф": 47302, м. Збаржа, вул. Шолом
Алейхема 1, ІК 35068869, з грошовими
вимогами на суму - 275 900 грн. 00 коп. -
основного боргу - черговість
задоволення вимог - четверта, 1147,00 грн. -
судовий збір - черговість задоволення
вимог - перша;

- ДПІ у м. Рівному ГУ Міндоходів у
Рівненській обл.: 33023, м. Рівне, вул.
Відінська 8, ІК 38756471, з грошовими
вимогами на суму - 950 грн. 95 коп. -
основного боргу - черговість
задоволення вимог - третя та 6 198 грн. 57
коп. - неустойка (штраф, пеня) -
черговість задоволення вимог - шоста.

- ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк":
04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т, ІК
19017842, з грошовими вимогами на суму - 131
452 037 грн. 47 коп. - основного боргу -
черговість задоволення вимог -
четверта, 11 807 967 грн. 30 коп. - неустойка
(пеня, штраф) - черговість задоволення
вимог - шоста та 1 147,00 грн. - судовий збір
- черговість задоволення вимог - перша.

14. Розпоряднику майна внести зміни до
реєстру вимог кредиторів боржника у
відповідності до пункту 6 даної ухвали.

15. Призначити проведення зборів
кредиторів та комітету кредиторів на
11.03.2014 року.

9. Зобов'язати розпорядника майна
протягом 10 днів письмово повідомити
кредиторів згідно з реєстром вимог
кредиторів та боржника про місце і час
проведення зборів кредиторів та
організувати їх проведення.

10. Призначити підсумкове засідання
суду, на якому буде винесено ухвалу про
санацію боржника чи прийнята постанова
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури, чи
ухвалу про припинення провадження у
справі про банкрутство або ухвалу про
продовження строку процедури
розпорядження майном та відкладення
підсумкового засідання суду на 17.04.2014
року о 10:00 год. (в каб. №9).

Ухвалу направити всім учасникам
провадження у справі.

Суддя
Трускавецький В.П.