ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.Справа № 922/48/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко",
м.Балаклія Харківської області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Молохіт", м.Харків про визнання
недійсними правочинів за участю
представників:

позивача - Слюсара А.М. (довіреність
№б/н від 08 січня 2014 року)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2014 року позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю
"Балмолоко", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про визнання
недійсним договору №020101 про надання
послуг, укладеного 02 січня 2012 року з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Молохіт" (відповідачем). Крім того,
позивач просив суд поновити строк
позовної давності, визнати недійсними
додаткову угоду №1 від 01 січня 2011 року
до дистриб'юторського договору №100 від
01 жовтня 2010 року та акт звірки взаємних
розрахунків та заліку зустрічних
однорідних вимог від 01 жовтня 2012 року,
укладені між сторонами.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10 січня 2014 року
було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду (суддя Яризько В.О.).
Провадження у справі було порушено та
призначено до розгляду у відкритому
судовому засіданні на 23 січня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 23 січня 2014 року
було відкладено розгляд справи на 06
лютого 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06 лютого 2014
року було відкладено розгляд справи на
18 лютого 2014 року.

17 лютого 2014 року дану справу було
передано до розгляду судді Аріт К.В., на
підставі розпорядження керівника
апарату господарського суду
Харківської області №210 від тієї ж
дати, у зв'язку із хворобою судді
Яризько В.О.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18 лютого 2014
року було відкладено розгляд справи на
11 березня 2014 року.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 11 березня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідач у відкрите судове засідання
11 березня 2014 року свого представника не
направив. Про причини неявки суд не
повідомив. Про час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Вищий господарський суд України у п.4
Інформаційного листа № 01-8/1228 від 02
червня 2006 року "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" зазначив про те, що до
повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "у зв'язку з
закінченням терміну зберігання",
"адресат вибув", "адресат відсутній" і
тому подібне, з урахуванням конкретних
обставин справи можуть вважатися
належними доказами виконання
господарським судом обов'язку щодо
повідомлення учасників судового
процесу про вчинення відповідним судом
певних процесуальних дій.

Відповідно до п.3.6 Роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України
№02-5/289 від 18 вересня 1997 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України", особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Беручи до уваги, що відповідно до ст.33
Господарського процесуального кодексу
України обов'язок доказування і
подання доказів покладено на сторони, а
також те, що ухвалою господарського
суду Харківської області про порушення
провадження у справі відповідача було
повідомлено про розгляд даної справи,
суд в порядку ст.75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними в ній
матеріалами, без участі представника
відповідача.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані учасниками
судового процесу докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
встановив наступне.

01 січня 2011 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "Балмолоко"
(позивачем) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговельний дім
"Молохіт" (відповідачем) було укладено
додаткову угоду №1 до
дистриб'юторського договору №100 від 01
жовтня 2010 року.

Також, 02 січня 2012 року між сторонами
було укладено договір №020101 про надання
послуг.

Крім того, 01 жовтня 2012 року між
сторонами було укладено акт звірки
взаємних розрахунків та заліку
зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 26 липня 2013 року
по справі №922/2732/13 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговельний дім
"Молохіт" про розірвання договору та
стягнення коштів було призначено
судову технічну експертизу документів.

На виконання вищевказаної ухвали,
Харківським науково-дослідним
інститутом судових експертиз ім. Засл.
проф. М.С. Бокаріуса було проведено
судово-технічну експертизу документів
по справі №922/2732/13, за результатами якої
судовими експертами у висновку
№7407/10014/10015 (а.с.85-101) було встановлено
наступне:

- відтиск печатки підприємства
позивача на договорі №020101 про надання
послуг від 02 січня 2012 року, укладеному
між сторонами, нанесено не у той час,
яким датований даний договір 02 січня 2012
року. Відтиск печатки нанесено у період
часу з 08 листопада 2012 року по 22 травня
2013 року. Текст в договорі друкувався
поверх відтиску печатки ТОВ
"Балмолоко", потім виконувався підпис
від імені ОСОБА_3 (на той час директора).
Тобто, спочатку на аркуші було нанесено
відтиск печатки ТОВ "Балмолоко", потім
нанесено текст договору, а потім було
виконано підпис від імені ОСОБА_3
(директора);

- відтиск печатки підприємства
позивача на додатковій угоді №1 від 01
січня 2011 року до дистриб'юторського
договору №100 від 01 жовтня 2010 року,
укладеній між сторонами, нанесено не у
той час, яким датований дана додаткова
угода. Відтиск печатки нанесено у
період часу з 08 листопада 2012 року по 22
травня 2013 року. Текст у відповідний
додатковій угоді друкувався поверх
відтиску печатки ТОВ "Балмолоко", потім
виконувався підпис від імені ОСОБА_3 (на
той час директора). Тобто, спочатку на
аркуші було нанесено відтиск печатки
ТОВ "Балмолоко", потім нанесено текст
додаткової угоди №1 від 01 січня 2011 року
до дистриб'юторського договору №100 від
01 жовтня 2010 року, а потім було виконано
підпис від імені ОСОБА_3 (директора);

- відтиск печатки підприємства
позивача на акті звірки взаємних
розрахунків та заліку зустрічних
однорідних вимог, укладеному між
сторонами 01 жовтня 2012 року, нанесено не
у той час, яким датований даний акт.
Відтиск печатки нанесено у період часу
з 08 листопада 2012 року по 22 травня 2013
року. Текст у відповідному акті
друкувався поверх відтиску печатки ТОВ
"Балмолоко", потім виконувався підпис
від імені ОСОБА_3 (на той час директора).
Тобто, спочатку на аркуші було нанесено
відтиск печатки ТОВ "Балмолоко", потім
нанесено текст акту, а потім було
виконано підпис від імені ОСОБА_3
(директора).

На підставі проведеної судової
експертизи по справі №922/2732/13, позивач
звернувся до суду з вимогою визнати
недійсними договір №020101 про надання
послуг від 02 січня 2012 року, додаткову
угоду №1 від 01 січня 2011 року до
дистриб'юторського договору №100 від 01
жовтня 2010 року та акт звірки взаємних
розрахунків та заліку зустрічних
однорідних вимог від 01 жовтня 2012 року.
Крім того, позивач просив суд поновити
строк позовної давності для визнання
недійсною додаткову угоду №1 від 01
січня 2011 року до дистриб'юторського
договору №100 від 01 жовтня 2010 року.

Щодо вимоги позивача про поновлення
строку позовної давності, суд зазначає
наступне.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК
України).

Отже, враховуюче те, що позивач
дізнався про існування додаткової
угоди №1 від 01 січня 2011 року до
дистриб'юторського договору №100 від 01
жовтня 2010 року під час розгляду справи
№922/2732/13, де спірна угода була
пред'явлена відповідачем, суд вважає за
необхідне поновити пропущений строк
позовної давності для визнання її
недійсною з метою захисту порушених
прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про повне
задоволення позову, виходячи з
наступного.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного
кодексу України, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

За приписами статті 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.207 Господарського
кодексу України, господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.207 Цивільного
кодексу України, правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

З урахуванням викладеного та положень
висновку №7407/10014/10015 судово-технічної
експертизи документів по справі
№922/2732/13, суд дійшов висновку про те, що
договір №020101 про надання послуг від 02
січня 2012 року, додаткова угода №1 від 01
січня 2011 року до дистриб'юторського
договору №100 від 01 жовтня 2010 року та акт
звірки взаємних розрахунків та заліку
зустрічних однорідних вимог від 01
жовтня 2012 року були підписані з боку
позивача особою, яка не мала на те
належних повноважень, а тому вважає за
необхідне визнати вказані документи,
укладені між сторонами недійсними.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, встановивши сторону, з вини
якої справу було доведено до суду, суд
керується ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.203,
207, 213, 257, 267 Цивільного кодексу України,
ст.207 Господарського кодексу України,
та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати договір №020101 про надання
послуг, укладений 02 січня 2012 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко" () та товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Молохіт" () недійсним.

Визнати додаткову угоди №1 до
дистриб'юторського договору №100 від 01
жовтня 2010 року, укладену 01 січня 2011 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко" () та товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Молохіт" () недійсною.

Визнати акт звірки взаємних
розрахунків та заліку зустрічних
однорідних вимог, укладений 01 жовтня 2012
року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко" () та товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Молохіт" () недійсним.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Молохіт" (61036, м.Харків, вул.Матросова, 20,
) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю
"Балмолоко" (64200, Харківська область,
м.Балаклія, вул.Тімірязєва, 6, ) 3654,00 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17 березня 2014
року.

Суддя К.В. Аріт