номер провадження справи 15/110/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014
Справа № 908/3999/13

За позовом Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
атомна електрична станція",

71504, Запорізька область, м. Енергодар,
вул. Промислова, 133

до відповідача Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Тепличний комбінат", 71502, Запорізька
область, м. Енергодар, вул. Комунальна, 1,
а/с 48

про стягнення коштів

Суддя Горохов І.С.

представники:

від позивача: Погосян С.Г., представник
довіреність № б/н від 28.03.2013р.,

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Розглянуто позовну заяву Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі Відокремленого підрозділу
"Запорізька атомна електрична станція"
до відповідача Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Тепличний комбінат" про стягнення
коштів.

Ухвалою господарського суду від
09.12.2013р. порушено провадження у справі,
її розгляд призначено на 24.12.2013р.
Розгляд справи відкладався.

Ухвалою господарського суду від
22.01.2014р. первісного відповідача по
справі -Енергодарський відокремлений
підрозділ Колективного
сільськогосподарського підприємства
"Тепличний комбінат" замінено на
належного відповідача - Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Тепличний комбінат".

В судовому засіданні 27.02.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Позовні вимоги заявлені з наступних
підстав: у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань по
договору №2ТВ-10 від 09.12.2010р. про
водопостачання виникла заборгованість
у розмірі 80 848,80 грн. За несвоєчасне
внесення платежів відповідачеві
нараховано пеню в розмірі 1 817,70 грн. та 3%
річних в розмірі 418,64 грн. Розгляд
справи розпочато заново.

06.02.2014р. від позивача надійшла заява про
збільшення розміру позовних вимог, у
якій просить суд стягнути з
відповідача пеню у розмірі 3 574,23 грн. та
3% річних в розмірі 824,82 грн.

Заява не суперечить ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, судом приймається,
розглядаються позовні вимоги з
урахуванням збільшення розміру
позовних вимог.

Відповідач не з'явився в судовому
засіданні, надіслав клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із відрядженням юриста який
представляє інтереси Колективного
сільськогосподарського підприємства
"Тепличний комбінат". Доказів
відрядження або перебування
представника в іншому судовому
засіданні не надано.

В минулі судові засідання представник
відповідача також не з'явився, надсилав
клопотання про відкладення вирішення
спору.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи судом
відхилено як безпідставне.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

За клопотанням представника позивача
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксування судового процесу.

Розглядаються позовні вимоги про
стягнення з відповідача 80 848,80 грн.
основного боргу та пені в розмірі 3 574,23
грн., 3% річних в розмірі 824,82 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача суд
встановив наступне.

09.12.2010р. між Державним підприємством
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
атомна електрична станція" (Позивач) та
Енергодарським відокремленим
підрозділом Колективного
сільськогосподарського підприємства
"Тепличний комбінат" (Відповідач)
підписано договір № 2ТВ-10 на
водопостачання (технічна вода з
насосної станції підпитки).

Відповідно до п. 1.1. Договору
постачальник зобов'язується
відпустити користувачу технічну воду в
кількості 181 800,00 куб.м на рік згідно з
розрахунку річного водовикористання.

Відповідно до п. 4.1. Договору,
розрахунки за спожиту технічну воду
здійснюються відповідачем по факту
спожитої технічної води на підставі
оформлених двосторонніх актів про
відпущену технічну воду відповідно до
діючого у звітний період тарифу на
послуги по водопостачанню
(транспортування технічної води з
насосної станції підпитки), який
затверджується органами місцевого
самоврядування, переглядається та
набирає чинності у встановленому
чинним законодавством порядку.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що по
закінченню звітного місяця між
користувачем та постачальником
підписується двосторонній акт про
відпуск технічної води в строк,
встановлений в п. 3.5. Договору (протягом
2-х робочих днів з моменту отримання).

Відповідно до умов Договору між
позивачем та відповідачем підписано
наступні акти про надання послуг з
транспортування технічної води:

- акт № 19/07 від 31.07.2013р. за липень 2013р. на
суму 44 664,48 грн.;

- акт № 19/08 від 31.08.2013р. за серпень 2013р. на
суму 80 848,80 грн.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що
оплата за відпущену технічну воду
здійснюються відповідачем щомісяця до
останнього числа місяця, наступного за
звітним, шляхом перерахування кошів на
поточний рахунок позивача.

Зобов'язання по сплаті наданих послуг з
транспортування технічної види за
актом № 19/07 від 31.07.2013р. були припинені в
зв'язку з оплатою: платіжні доручення №
38 від 14.08.2013р. в розмірі 43 657,29 грн. та №
107 від 10.09.2013р. в розмірі 1 007,19 грн.

В порушення умов Договору відповідачем
не здійснена оплата наданих послуг за
актом № 19/08 від 31.08.2013р. на суму 80 848,80
грн. за серпень 2013р.

Під час розгляду справи з'ясовано, що
згідно з Довідкою з ЄДРПОУ № 130442, ЕВП
КСП "Комбінат комбінат" - відокремлений
підрозділ (без права юридичної особи)
КСП "Тепличний комбінат".

Відповідно до Положення "Про
Енергодарський відокремдений
підрозділ колективного
сільськогосподарського підприємства
"Тепличний комбінат", відокремлений
підрозділ здійснює свою діяльність на
підставі діючого законодавства
України і користується правами, що
надані йому цим Положенням і іншими
організаційно- розпорядчими
документами КСП "Тепличний комбінат".

Ухвалою господарського суду від
22.01.2014р. первісного відповідача по
справі -Енергодарський відокремлений
підрозділ Колективного
сільськогосподарського підприємства
"Тепличний комбінат" замінено на
належного відповідача - Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Тепличний комбінат".

Таким чином Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Тепличний комбінат" є зобов'язаною
стороною за договором № 2ТВ-10 на
водопостачання (технічна вода з
насосної станції підпитки) від 09.12.2010р.

Станом на день розгляду справи,
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 80 848,80 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193
Господарського кодексу України та 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, ст. 525 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до положення ст. 670
Цивільного кодексу України, якщо
продавець передав покупцеві меншу
кількість товару, ніж це встановлено
договором купівлі-продажу, покупець
має право вимагати передання кількості
товару, якої тне вистачає, або
відмовитися від переданого товару та
його оплати, а якщо він оплачений, -
вимагати повернення сплаченої за нього
грошової суми.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 80 848,80 грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 3 574,23 грн. за
періоди з 01.09.2013р. по 10.09.2013р., з 01.10.2013р.
по 01.02.2014р. та 824,82 грн. 3% річних за
періоди з 01.09.2013р. по 10.09.2013р. та з 01.10.2013р.
по 01.02.2014р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частинами першою та четвертою ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що законом щодо окремих
видів зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого
за погодженням сторін не допускається.
У разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором, ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на період, за який
сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.4 договору, за
несвоєчасну оплату товару Продавцем
стягується пеня в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п. 4.5. Договору, в разі
несвоєчасної оплати за спожиту
технічну воду користувач зобов'язаний
сплатити постачальнику пеню в розмірі
0,1% від суми, що підлягає сплаті за
кожний день прострочення.

Судом перевірено правильність
нарахування сум, та встановлено, що
стягненню підлягає сума в пені в
розмірі 3 574,23 грн. та сума 3% річних в
розмірі 824,82 грн.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

Вирішив:

1. Позов Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
атомна електрична станція" до
відповідача Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Тепличний комбінат" про стягнення
коштів задовольнити.

2. Стягнути з Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Тепличний комбінат" (71502, Запорізька
область, м. Енергодар, вул. Комунальна, 1,
а/с 48; ) на користь
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі Відокремленого
підрозділу "Запорізька атомна
електрична станція" (71504, Запорізька
область, м. Енергодар, вул. Промислова,
133; ) суму основного
боргу за договором №2ТВ-10 від 09.12.2010р. в
розмірі 80 848 (вісімдесят тисяч вісімсот
сорок вісім) грн. 80 коп., 3 574 (три тисячі
п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 23 коп.
пені, 824 (вісімсот двадцять чотири) грн.
82 коп. 3% річних, судовий збір в розмірі 1
827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя
І.С. Горохов

Рішення оформлено та підписано
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 04.03.2014р.