ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Справа № 925/1406/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.,суддів
:Бондар С.В., Грека Б.М. - (доповідача у
справі)розглянувши у відкритому
судо-вому засіданні касаційну
скаргуДочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 22.01.14у
справі№925/1406/13господарського
судуЧеркаської областіза
позовомДочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "БМБ Маргарин"

простягнення суми

за участю представників
від:позивачаПетренко А.С. (дов. від
17.01.14)відповідачаІліка Н.І. (дов. від
05.12.13)

В С Т А Н О В И В :

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду Черкаської
області з позовом про стягнення із
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БМБ Маргарин" 52967,33
грн., в тому числі 46611,76 грн. - основний
борг, 3557,76 грн. - пеня, 156,86 грн. -
інфляційні втрати, 2640,95 грн. - 3 % річних.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 15.10.13 (суддя -
Анісімов І.А.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.14 (колегія
суддів у складі: головуючого-судді
Кропивної Л.В., суддів: Ільєнок Т.В.,

Корсакової Г.В.), позов задоволено
частково: з відповідача на користь
позивача стягнуто 709,85 грн. основного
боргу, 02,82 грн. інфляційних, 39,03 грн.
річних, 24,41 грн. судового збору. Щодо
заявлених позовних вимог в сумі 45901,91
грн. (основний борг) - провадження
припинено у зв'язку із проведеним
взаємозаліком зустрічних позовних
вимог на підставі ст. 601 Цивільного
кодексу України. В задоволенні решти
позовних вимог в сумі 6313,72 грн. (пеня,
річні, інфляційні) відмовлено,
оскільки нарахування пені, річних та
інфляційних здійснено судами не на всю
суму заборгованості (46611,76 грн.), а лише
на суму заборгованості (709,85) яка
залишилася непогашеною після
проведення взаємозаліку.

Не погоджуючись із судовими актами у
справі, позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, справу направити на новий
розгляд до господарського суду першої
інстанції, посилаючись на невірне
застосування ст.ст.601, 202, 203,625
Цивільного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 30.08.11 між Дочірньою
компанією "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "БМБ Маргарин"
укладений Договір №55/350/11 поставки
природного газу від 30.08.11. На виконання
умов Договору протягом серпня-жовтня
2011 року, позивачем передано
відповідачу природний газ на загальну
суму 46 611,76 грн.

Припиняючи провадження в частині
стягнення заборгованості у розмірі
45901,91 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, суди вказали на наступні
обставини.

17.11.10 між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" та ТОВ "БМБ Маргарин" укладений
Договір поставки природного газу
№01/398/10, на виконання якого, позивач за
період з 01.10.10 по 31.12.10 передав
відповідачу природний газ на загальну
суму

34335,68 грн., тоді як відповідач здійснив
оплату поставленого газу за Договором
№01/398/10 від 17.11.10 на суму більшу, ніж
вартість прийнятого ним природного
газу (136376,76 грн.). Таким чином, за
договором Договору №01/398/10 переплата
відповідача склала 102041,08 грн.

Крім того, 04.01.11 між ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" та ТОВ "БМБ Маргарин"
був укладений ще один Договір поставки
природного газу №01/019/11, на виконання
якого позивачем за період з 01.01.11 по
31.10.11 поставлено природного газу на
суму 180 639,17 грн.; оплата мала місце у
розмірі 124500 грн. Борг відповідача за
договором №01/019/11 склав 56139,17 грн.

02.10.13 відповідач направив позивачу
заяву (а.с.145, т. 1) про зарахування
зустрічних однорідних вимог, якою
відповідач повідомляв про зарахування
зобов'язань з повернення позивачем
коштів зарахуванням зустрічним
зарахуванням своїх зобов'язань перед
позивачем на суму 45901,91 грн. за
Договором №55/350/13 від 30.08.11.

При цьому, суди вказали на те, що
зобов'язання на 45901,91 грн. є припиненими
з моменту виникнення, а не з моменту
подання заяви про взаємозалік,
оскільки за умовами п. 4.3., 4.4 укладених
між сторонами Договорів, (або п.6.3. за
Договором від 17.11.10) "за наявності
заборгованості постачальник
зараховує кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за спожитий газ, поставлений у минулі
періоди за цим договором, незалежно від
зазначеного в платіжному дорученні
призначення платежу. Кошти, які
надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
договором.

У зв'язку із цим, нарахування сум
інфляційних, річних та пені здійснено
судами, виходячи із суми
заборгованості, зменшеної на суму
передплати. Колегія суддів Вищого
господарського суду погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про базу нарахування пені, інфляційних
та річних, але не погоджується з
висновком про те, що провадження у
справі в частині стягнення 45901,91 грн.
підлягає припиненню з огляду на
наступне.

Зважаючи на зміст договірних умов (п.
4.3.,4.4 укладених між сторонами
Договорів, (або 6.3. - за Договором від
17.11.10), в даній ситуації мав місце не
взаємозалік зустрічних вимог, а
виконання зобов'язання, оплата за яким
була здійснена у формі передплати (ст.
693 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Поставивши відповідачу передплачений
газ, позивач перестав бути його
божником, а відповідач втратив право,
передбачене ч.3 ст. 693 Цивільного
кодексу України.

За змістом до ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 625 Цивільного
кодексу України, підставою для
застосування господарських санкцій
(пені) та для індексу нарахування
інфляції та трьох процентів річних є
порушення зобов'язання (в даному
випадку, грошового зобов'язання).

Відповідач не порушував зобов'язання в
частині сплати суми 45901,91 грн.,
заборгованості на цю суму не існувало
взагалі, тому судами правомірно її не
було взято за базу нарахування
інфляційних пені та 3% річних. Порушення
відповідачем зобов'язання (прострочив
виконання грошового зобов'язання) мало
місце лише на суму 709,85 грн., тому саме на
неї судами правомірно були нараховані
та стягнуті з відповідача інфляційні, 3%
річних та пеня.

Що стосується суми 45901,91 грн., яку
позивач розглядає, як заборгованість, а
суди припинили провадження в цій
частині, здійснивши взаємозалік
заборгованості відповідно до ст. 601
Цивільного кодексу України, то, як уже
було згадано, заборгованості
відповідача в цій частині ніколи не
існувало, бо мала місце передплата
поставленого газу. Відтак, в позові в
цій частині слід було відмовити за
безпідставністю, а не припиняти
провадження.

За таких обставин, судові акти
підлягають частковому скасуванню з
відмовою в позові в частині позовних
вимог про стягнення 45901,91 грн.
заборгованості.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
задовольнити частково, рішення
господарського суду Черкаської
області від 15.10.13 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.14 у справі
№925/1406/13 скасувати в частині припинення
провадження у справі, та відмовити в
позові в частині стягнення 45901,91 грн.
заборгованості. В решті постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 22.01.14 у справі
№925/1406/13 залишити без змін.

Головуючий - суддя В.І.
Дерепа

Судді С.В. Бондар

Б.М. Грек