ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р.Справа № 916/3658/13

За позовом: Приватного акціонерного
товариства „Донецьксталь" -
металургійний завод"

до відповідача: Державного
підприємства „Одеська залізниця"

про стягнення 3009,13грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: Яковцева І.К., довіреність
№44/14 від 02.01.2014р.

від відповідача: Яцук Є.В., довіреність
від 02.01.2014р.

В судовому засіданні 05.03.2014р.приймали
участь представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Яцук Є.В., довіреність
від 02.01.2014р.

СУТЬ СПОРУ: про стягнення з Державного
підприємства „Одеська залізниця" на
користь Приватного акціонерного
товариства „Донецьксталь" -
металургійний завод" вартості нестачі
дріб'язку коксового в сумі 3009,13грн.

Позивач на заявлених позовних вимогах
наполягає, надав уточнення позовних
вимог від 03.02.2014р. за вх.№2792/14, в
обґрунтування яких зазначає, що 19.06.2013р.
ПАТ „Донецьксталь" - металургійний
завод" на адресу Ізмаїльський морський
торговий порт у вагоні №67613729
відвантажена дріб'язок коксовий, який
прибув на станцію Ізмаїл 02.07.2013р.
25.06.2013р. на підставі актів загальної
форми ст. Нижньодніпровськ-Вузел №478/Г,
№2812/Б від 21.06.2013р. здійснено комісійне
переваження вказаного вагону, за
результатами чого виявлено, що вага
вантажу менше за вагу, зазначену у
перевізному документі на 5000кг. При
цьому, за вирахуванням природної
втрати вантажу, нестача вантажу
складає 3949кг, вартість якої за
розрахунком позивача складає 3009,13грн.
Претензія позивача №17/35пр від 05.09.2013р.
про відшкодування залізницею вартості
недостачі останньою була відхилена, що
стало підставою для позивача
звернутись до суду із даним позовом.

Доповнення до позову від 05.02.2014р. за
вх.№2936/14 судом до розгляду не
приймається, оскільки датовано воно
позивачем 24.01.2014р., відправлено 28.01.2014р.,
із чого суд робить висновок, що дана
редакція позовних вимог передувала їх
редакції, викладеній в уточненні
позовної вимоги від 31.01.2014р. (вх.№2792/14),
оголошеному представником позивача в
судовому засіданні 03.02.2014р.

Відповідач, ДП „Одеська залізниця",
надав суду відзив на позов від 27.01.2014р.
вх.№2020/14, згідно якого заявлені
позивачем позовні вимоги не визнає, з
огляду на те, що відповідно до записів у
залізничній накладній №53815031 від
19.06.2013р. завантаження вагону №67613729
проводилося силами та засобами
вантажовідправника, ним же самостійно
було визначено масу вантажу перед
відправленням вагонів, без участі
представника залізниці. Крім того,
вантаж завантажено у технічно
несправний вагон. Відповідач також
послався на Роз'яснення Президії ВГСУ
№04-5/601 від 29.05.2002р., де передбачено, що у
разі подання під завантаження технічно
несправного вагону, відправник
зобов'язаний відмовитись від його
використання, або нести
відповідальність за втрату, нестачу
вантажу, що сталися внаслідок
технічної несправності рухомого
складу, з цього відповідач робить
висновок, що відповідальність за
нестачу вантажу у вагоні №67613729 має
нести вантажовідправник, яким є
позивач.

Клопотання позивача від 20.01.2014р. за
вх.№1277/14 про відкладення розгляду
справи було судом задоволено.

Ухвалою суду від 03.02.2014р. за клопотанням
сторін від 03.02.2014р. за вх.№2-432/14, згідно
ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду
справи продовжено до 15.03.2014р.

У відповідності до вимог ст.77 ГПК
України у судовому засіданні 03.02.2014р.,
за умови присутності обох сторін, було
оголошено перерву до 05.03.2014р.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши доводи сторін, суд
встановив наступне:

За накладною №53815031 від 19.06.2013р. позивач
на адресу Ізмаїльського морського
торговельного порту відвантажив
дріб'язок косовий, який прибув на
станцію Ізмаїл 02.07.2013р. Вантаж
завантажено засобами
вантажовідправника.

На підставі актів загальної форми
ст.Нижньодніпровськ-Вузол №№4787/Г, 2812/Б
від 21.06.2013р., на справних 150-тоних
електронних вагах, які пройшли
держповірку 07.02.2013р., було здійснено
комісійне переважування вагону №67613729,
за результатами чого визначено, що вага
є меншою за вагу, зазначену у
супровідних документах на 5000кг, що
відображено у акті загальної форми №993
від 25.06.2013р., комерційному акті АА
№010753/451/46 від 25.06.2013р.

Із комерційного акту АА №010753/451/46 від
25.06.2013р. вбачається, що вагон у
технічному стані несправний, вантаж не
маркований, наявні воронкоподібні
заглиблення зліва по ходу поїзда над 6-7
люками довжиною 2,5м, шириною 1,5м,
глибиною 0,8м., посередині вагону над 6-7
люками довжиною 0,8м, шириною 0,8м,
глибиною 0,7м. Наявні зазори справа та
зліва по ходу поїзда між кришками 6-7
люків та поперечними балками вагону
довжиною 500мм, шириною 50мм. торцеві
двері та розвантажувальні люки з обох
сторін закриті, течі вантажу не має.

При цьому, як свідчить акт про
технічний стан вагону №420 від 21.06.2013р.
вагон №67613729 технічно несправний,
наявні зазори справа і зліва між
кришками 6-7люків та поперечними
балками 500*50мм (несправність виникла в
процесі експлуатації), втрата вантажу
можлива, вантажовідправник перед
завантаженням зазори бачити міг,
заходів по ущільненню не вжив.

На підтвердження вартості вантажу
позивач надав копію рахунку-фактури
№069-12 від 29.07.2013р., рахунку №18129 від
20.06.2013р., акт приймання-пережачі
продукції від 20.06.2013р.

За розрахунком позивача, за
вирахуванням норми нестачі - 2%, нестача
вантажу, що перевозився у вагоні №67613729,
становить 3949кг, що складає 3009,13грн.

При цьому, на зворотньому боці
накладної №53815031 від 19.06.2013р. ДП
„Іллічівський морський торговельний
порт" вчинив переуступочний напис, яким
передав право на пред'явлення
претензій та позовів до залізниці ПАТ
„Донецьксталь" - металургійний завод".

Позивач надіслав відповідачу
претензію №17/35пр від 06.09.2013р. про сплату
вартості нестачі вантажу, що прибув у
вагоні №67613729, в сумі 4166,51грн., на що
отримав відповідь із відмовою
№11132/0/05/103-13 від 25.09.2013р.

Оцінивши в сукупності подані сторонами
докази в обґрунтування їх позицій та їх
правову позицію, проаналізувавши
нижченаведені положення Статуту
залізниць України та Правил видачі
вантажів, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється
за договором перевезення. Загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного
кодексу України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць (ст.129 Статуту
Залізниць України).

Відповідно до ч.4 ст.31 Статуту залізниць
України, придатність рухомого складу
для перевезення вантажу в комерційному
відношенні визначається: вагонів -
відправником, якщо завантаження
здійснюється його засобами, або
залізницею, якщо завантаження
здійснюється засобами залізниці.

Частиною 3 ст.32 Статуту залізниць
України визначено, що відправник
зобов'язаний підготувати вантаж з
урахуванням його схоронності під час
транспортування і здійснювати
навантаження з виконанням Технічних
умов.

Згідно п.6 „Правил перевезення
вантажів у вагонах відкритого типу", з
метою забезпечення збереженості всіх
вантажів, що перевозяться у вагонах
відкритого типу, на їх поверхню
відправником наноситься захисне
маркування або застосовується
покриття плівкою (емульсією) чи інше
закріплення верхнього шару вантажу.

При передаванні завантажених вагонів і
контейнерів сторони зобов'язані
зовнішнім оглядом пересвідчитись у
справності кузова вагона (контейнера),
наявності та цілісності пломб,
запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП),
відповідності відтиску на них даним,
зазначеним у перевізних документах.
При перевезенні вантажів на відкритому
рухомому складі сторони
переконуються у відсутності слідів
утрати й пошкодження вантажу. Якщо при
передаванні вагонів чи контейнерів
буде виявлено їх пошкодження, ознаки
недостачі, псування або пошкодження
вантажу на відкритому рухомому складі
або в критих вагонах без пломб, коли
таке перевезення передбачено
Правилами, несправність пломб (ЗПП), їх
відсутність, якщо у перевізних
документах є відмітка про їх
накладання, видача вантажу
провадиться за участю представника
залізниці із складанням у відповідних
випадках комерційного акта. У таких
випадках вагони, контейнери до
перевірки вантажу пломбуються
пломбами (ЗПП) станції із складанням
акта загальної форми і до прибуття
представника станції для перевірки
вантажу не вважаються переданими в
користування одержувачу. Знімаються ці
пломби (ЗПП) в присутності представника
залізниці (п.11 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 р. №644 ).

Відповідно до п.15.2.1. "Вантажні вагони
залізниць України колії 1520 (1524) мм.
Правила з деповського ремонту" ЦВ-0017,
затвердж. Наказом Укрзалізниці від
16.10.2007 № 492-Ц, кришки люків повинні
закриватися щільно. Для усунення
зазорів проводиться правка
відповідного місця кришки. Для цього
дозволяється також приварювання не
більше двох планок сумарною товщиною
не більше 12 мм на горизонтальну полицю
запірного кутника. При цьому ширина
планок повинна бути 50 мм, а довжина - від
60 мм до 100 мм. Місцеві зазори між кришкою
люка і площиною її прилягання
допускаються не більше 5 мм.

Відповідальність перевізника за
збереження вантажу виникає з моменту
прийняття вантажу до перевезення.
Вантажовідправник зобов'язаний
підготувати вантаж до перевезення з
урахуванням необхідності забезпечення
транспортабельності та збереження
його в процесі перевезення і має право
застрахувати вантаж у порядку,
встановленому законодавством (ч.ч.2, 3
ст. 308 ГК України).

Статтею 924 Цивільного кодексу України
визначено, що перевізник відповідає за
збереження вантажу, багажу, пошти з
моменту прийняття їх до перевезення та
до видачі одержувачеві, якщо не доведе,
що втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не
з його вини.

Згідно ст.110 Статуту Залізниць України,
перевізник несе відповідальність за
збереження вантажу з моменту його
прийняття до перевезення і до видачі
його вантажоодержувачу, якщо не доведе,
що недостача виникла по незалежним від
перевізника причинам.

Відповідно до абз.3 п.3.9. Роз'яснення
Президії ВГСУ №04-5/601 від 29.05.2002р. „Про
деякі питання практики вирішення
спорів, що виникають з перевезення
вантажів залізницею" у випадках, коли
під завантаження подано несправний за
своїм технічним станом вагон або
контейнер, відправник повинен
відмовитись від їх використання. Якщо
він цього не зробив, відповідальність
за втрату, недостачу, псування або
пошкодження вантажу, що сталися
внаслідок технічної несправності
рухомого складу, покладається на
відправника. Винятки з цього правила
можуть мати місце тоді, коли з
матеріалів справи вбачається, що
технічна несправність мала прихований
характер або виникла у процесі
перевезення вантажу. Прихованими є
такі технічні несправності, які не
могли бути виявлені відправником під
час звичайного огляду вагону або
контейнера. У такому разі
відповідальність за незбереження
вантажу покладається на залізницю.

Таким чином, як вбачається з
комерційного акту, актів загальної
форми, акту про технічний стан вагонів
позивачем, який є вантажовідправником,
в порушення ст.ст. 31-32 Статуту залізниць
України, п. 6 „Правил перевезення
вантажів у вагонах відкритого типу",
п.8.6.5 „Інструкції по підготовці
вантажних вагонів до перевезень" було
завантажено вантаж у вагон №67613729, який
на момент перевезення спірного вантажу
був технічно несправний, що не було
усунуто вантажовідправником до
завантаження вантажу. Між тим, наявні
між кришками люків зазори значно
перевищують граничний показник у 5 мм,
визначений у "Вантажні вагони
залізниць України колії 1520 (1524) мм.
Правила з деповського ремонту" ЦВ-0017,
затвердж. Наказом Укрзалізниці від
16.10.2007 № 492-Ц". Крім того, вантаж
завантажено без застосування катка та
захисного маркування, що і могло
спричинити втрату вантажу по ходу
потягу, а відповідно до цього позивачем
не доведено вину залізниці у
виникненні нестачі.

Враховуючи вищевикладене, у суду
відсутні правові підстави для
задоволення заявлених позивачем
позовних вимог, з огляду на їх
необґрунтованість та недоведеність.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК
України).

Таким чином, суд в повній мірі
відмовляє Приватному акціонерному
товариству „Донецьксталь" -
металургійний завод" у задоволенні
заявлених позовних вимог про стягнення
з Державного підприємства „Одеська
залізниця" 3009,13грн. вартості нестачі
дріб'язку коксового.

Судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 1 720,50 грн. покладаються на
позивача, згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили згідно зі ст. 85 ГПК
України, після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено
07.03.2014р.

Суддя
Малярчук І.А.