ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
Справа № 6/53/5022-573/2012

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Д.Новосад

суддів
Г.Орищин

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу
Борщівської районної державної
адміністрації Тернопільської області,
м. Борщів, № 02-2555/4-6 від 25.12.13

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 04.11.2013

у справі № 6/53/5022-573/2012

за позовом: Спілка селян "Олексинська",
с. Олексинці Борщівського району
Тернопільської області

до відповідача 1: Борщівської районної
державної адміністрації, м. Борщів
Тернопільської області

до відповідача 2: Олексинської
сільської ради, с.Олексинці
Борщівського району

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: Відділ
Держземагенства у Борщівському районі,
м. Борщів Тернопільської області

про визнання недійсними розпорядження
голови Борщівської районної державної
адміністрації і рішення Олексинської
сільської ради

За участю представників сторін:

від позивача: Федорович В.Ю.
-представник, Барабаш В.М. -голова
правління;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 02.10.2012 у
справі № 6/53/5022-573/2012, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 15.01.2013, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 09.04.2013 рішення
господарського суду Тернопільської
області від 02.10.2012 та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 15.01.2013 у даній
справі скасовано, справу направлено на
новий розгляд. Зокрема, касаційна
інстанція у своїй постанові звернула
увагу, що відмовляючи у задоволенні
позову про визнання оскаржуваного
рішення та розпорядження недійсними,
господарський суд попередніх
інстанцій виходив з того, що до
прийняття спірних рішень спілкою вже
було обрано ліквідаційну комісію
(протокол загальних зборів № 2 від
06.10.2002), що свідчить про початок
ліквідаційної процедури позивача, яку
на момент винесення оспорюваних
рішення та розпорядження завершено не
було. Також, ВГС України зазначив, що
Статутом позивача не встановлено
порядок прийняття рішення загальних
зборів членів або уповноважених спілки
в частині необхідної для прийняття
відповідного рішення кількості
голосів, з огляду на що рішення
загальних зборів спілки селян
"Олексинська" може мати юридичну силу
лише за умови присутності на них всіх
членів спілки та наявності їх згоди
щодо порядку розподілу
несільськогосподарських угідь.
Касаційна інстанція вказала, що під час
нового розгляду справи місцевому
господарському суду слід взяти до
уваги наведене та з'ясувати всі
обставини справи.

Рішенням господарського
суду Тернопільської області від 04.11.2013
у справі № 6/53/5022-573/2012 позов задоволено;
визнано недійсним розпорядження
голови Борщівської районної державної
адміністрації № 221 від 28.03.2008 "Про
передачу земель колективної власності
в землі запасу"; визнано недійсним
рішення Олексинської сільської ради №
72 від 26.03.2008 "Про передачу земель
колективної власності у землі запасу".

З даним рішенням не
погоджується відповідач 1, Борщівська
районна державна адміністрація,
оскаржив його в апеляційному порядку.
Скаржник вважає, що рішення суду першої
інстанції винесене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та невідповідністю висновків,
викладених у рішенні, обставинам справ,
у зв'язку з чим, на думку скаржника,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню. Також, апелянт вважає, що
всупереч вимогам п.1 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, позовну заяву не було
повернуто позивачу без розгляду,
оскільки її підписано особою, яка не
має права її підписувати. У судовому
засіданні, на думку відповідача 1, не
було доведено таку обставину, що має
важливе значення для справи, як
законність призначення ліквідатором
та зборами членів спілки 2011 року
головою спілки селян «Олексинська»
Барабаша В.М. та наявність у нього
повноважень на підписання та подачу до
суду позовної заяви. Однак, скаржник
вважає, що суд безпідставно визнав цю
обставину встановленою.

03.02.2014 автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
Борщівської районної державної
адміністрації Тернопільської області,
м. Борщів, № 02-2555/4-6 від 25.12.2013,
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Новосад Д.Ф.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК
України, п. 3.1.7 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, п. 6 рішення зборів суддів
(протокол № 6 від 28.12.2010) зі змінами,
внесеними рішенням зборів суддів
(протокол № 13 від 03.08.2012),
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
04.02.2014 в склад колегії по розгляду
апеляційної скарги Борщівської
районної державної адміністрації
Тернопільської області введено суддів
- Михалюк О.В., Мельник Г.І.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014 подані
скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 19.02.2014.
Розгляд апеляційної скарги
відкладався на 12.03.2014 з підстав,
наведених в ухвалі Львівського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014.

У зв'язку з перебуванням судді Михалюк
О.В. у відпустці розпорядженням голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 в склад
колегії по розгляду апеляційної скарги
Борщівської районної державної
адміністрації Тернопільської області
введено суддю - Орищин Г.В.

Позивач з доводами апеляційної скарги
не погодився з підстав викладених у
відзиві на апеляційну скаргу, де
зазначив, що рішення суду є законним.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів, відділ Держземагенства у
Борщівському районі, у відзиві на
апеляційну скаргу підтримала її вимоги
та просить їх задоволити.

В судове засідання 12.03.2014 з'явилися
представники позивача, яким права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК
України, роз'яснено. Відводів складу
суду не заявлено. Відповідачі та третя
особа явки повноважених представників
у судове засідання не забезпечили, хоча
про час та місце засідання суду були
належним чином повідомлені, що
підтверджується матеріалами справи.
Відкладення розгляду справи за
обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК
України, є обов'язком лише за умови
неможливості вирішення спору в даному
судовому засіданні, тому апеляційна
скарга розглядається за відсутності
представників відповідачів та третьої
особи.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзиви
на неї, дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, заслухавши
пояснення представників позивача в
судових засіданнях, а також, врахувавши
вимоги Вищого господарського суду
України викладені у постанові від
09.04.2013, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, рішення господарського суду
Тернопільської області від 04.11.2013 у
справі № 6/53/5022-573/2012 слід залишити без
змін.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вірно встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, спілці
селян "Олексинська" на підставі рішення
Олексинської сільської ради народних
депутатів від 06.02.1996 та Державного акту
на право колективної власності на
землю належало 828,5 га землі.

Спілка селян "Олексинська" та
Олексинська сільська рада періодично
укладали угоди щодо оренди додаткових
земельних ділянок. Вірно встановлено
місцевим господарським судом, що за
спілкою станом на 01.01.2000, згідно довідки
Управління Держкомзему у Борщівському
районі, числилося 920,2 га землі.

У 1996 році проводилося розпаювання
землі, в результаті якого частина
належної селянській спілки землі
передано у власність громадянам -
власникам земельних ділянок, що
підтверджує видане розпорядження
голови Борщівської районної державної
адміністрації №235 від 12.05.2006. Іншу
частину землі передано громадянам у
приватну власність рішеннями
Олексинської сільської ради №17 від
30.03.1999, №№59, 62 від 25.12.2000 та №70 від 02.02.
2001.

З приводу нерозпайованої землі видані
оскаржувані позивачем акти, а саме:
26.03.2008 Олексинською сільською радою
прийнято рішення № 72, згідно якого
землі загального користування
колективної власності спілки селян
"Олексинська" загальною площею 23,6 га
передавалися у землі запасу
Олексинської сільської ради.
Розпорядженням Борщівської районної
державної адміністрації №221 від 28.03.2008
землі колективної власності
селянської спілки "Олексинська"
загальною площею 49,6 га і землі
державної власності, що знаходилися у
постійному користуванні селянської
спілки "Олексинська" загальною площею
37,92 га, передавалися у землі запасу
Олексинської сільської ради.

Відповідачі обгрунтовують свої дії
щодо прийняття оскаржуваних актів
вимогами статті 30 Земельного кодексу
України. На час прийняття спірних
рішення і розпорядження стосовно
спілки до Державного реєстру
підприємств, установ і організацій
внесено запис про вчинення
реєстраційної дії "Внесення рішення
засновників (учасників) юридичної
особи або уповноваженого ними органу
щодо припинення" юридичної особи".
Оскільки в статуті спілки відсутні
положення щодо порядку розподілу
зазначених земель, це питання
розглянуто на загальних зборах
власників земельних часток (паїв), де
прийнято рішення дати згоду на
передачу земель до земель запасу
Олексинської сільради. З такими
доводами місцевий господарський суд
вірно не погодився з наступних підстав.

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу
України при ліквідації
сільськогосподарських підприємств
несільськогосподарські угіддя, що
перебували у їх власності,
розподіляються відповідно до
установчих документів цих підприємств
або за згодою власників часток (паїв). У
разі недосягнення згоди це питання
вирішується в судовому порядку.
Земельні ділянки державної і
комунальної власності, які перебували
у користуванні сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій, що
ліквідуються, включаються до земель
запасу або передаються у власність чи
користування відповідно до цього
Кодексу.

Апеляційна інстанція погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що питання
несільськогосподарських угідь до
завершення ліквідації
сільськогосподарського підприємства
вирішується органом управління,
керуючись його діючими установчими
документами або за згодою власників
земельних часток (паїв), про що свідчить
рішення загальних зборів
громадян-власників земельних часток
(паїв) спілки селян "Олексинська",
оформлене протоколом №2 від 10.02.2004.
Прийняті у 2008 році оспорюване рішення
та розпорядження не відповідають
вимогам ст. 30 ЗК України, оскільки
прийняття таких актів можливе лише
після ліквідації
сільськогосподарського підприємства,
а в даному випадку - спілка селян
"Олексинська" не ліквідована, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи ухвали господарського суду
Тернопільської області про припинення
провадження у справах про банкрутство
спілки селян "Олексинська".

Припинення права власності
(користування) земельною ділянкою
спілки селян "Олексинська" не відбулося
у відповідності до ст.ст. 140-142 ЗК
України, де передбачено, що за умови
наявності заяви землевласника
(землекористувача) шляхом укладання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування відповідної
угоди про передачу права власності на
земельну ділянку чи прийняття
власником земельної ділянки рішення
про припинення права користування
земельною ділянкою. Відповідачами не
подано жодних доказів, які б
підтверджували припинення права
власності (користування) земельною
ділянкою спілки селян "Олексинська".

Крім того, згідно з п.10.3 Статуту спілки
селян "Олексинська", вищим органом
спілки є загальні збори її членів, або
їх уповноважених, які обираються
структурними підрозділами за нормою
представництва, яка встановлюється
правилами спілки.

Членство в спілці та порядок її
утворення врегульовані розділом 2
Статуту спілки селян "Олексинська", за
змістом якої членом спілки може бути не
тільки власник земельних часток (паїв)
спілки (члени колишнього колгоспу), а і
його діти та інші громадяни, які
проживають на території такого
колгоспу, а також кожний, хто вніс
грошовий пай у розмірі не менше 10 000 крб.

Поняття: член спілки,
громадянин-власник земельних часток
(паїв) спілки та уповноважений члена
спілки є різними поняттями за ознаками
наявності необхідного об'єму прав,
обов'язків та повноважень, з огляду на
що рішення загальних зборів
громадян-власників земельних часток
(паїв) спілки, оформлене протоколом №2
від 10.02.2004 та прийняте за участю
присутніх 386 із 728 власників, не тільки
порушує права відсутніх на зборах
решти власників земельних часток та
інших членів спілки, а і суперечить
положенням Статуту цієї спілки.

Вірно зазначено місцевим
господарським судом, що Статутом
позивача не встановлено порядок
прийняття рішення загальними зборами
членів або уповноважених спілки в
частині необхідної для прийняття
відповідного рішення кількості
голосів, з огляду на що рішення
загальних зборів спілки селян
"Олексинська" може мати юридичну силу
лише за умови присутності на них всіх
членів спілки та наявності їх згоди
щодо порядку розподілу
несільськогосподарських угідь.

Відповідно до п. 2 роз'яснення Президії
Вищого арбітражного суду України №
02-5/35 від 26.01.2000 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів" обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є порушення у
зв'язку з його прийняттям прав та
охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Господарським судом Тернопільської
області вірно встановлено, що
оскаржувані акти порушують права
спілки селян "Олексинська", у зв'язку з
чим вони у судовому порядку визнані
недійсними. Зокрема, апеляційна
інстанція зазначає, що посилання
скаржника про законність призначення
ліквідатором та зборами членів спілки
2011 року головою спілки селян
«Олексинська» Барабаша В.М. не
відповідають дійсності та
спростовується наявним в матеріалах
справи статутом та витягом з ЄДРЮО та
ФОП спілки селян «Олексинська».

Колегія суддів зазначає, що посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, є безпідставними,
документально не обґрунтованими,
такими, що не ґрунтуються на
законодавстві, а відтак, скаржник, в
порушення вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України,
не довів тих обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

На підставі викладеного місцевим
господарським судом вірно
проаналізовано та надано оцінку
обставинам справи. Відтак, беручи до
уваги наведене, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення господарського
суду Тернопільської області від 04.11.2013
у справі № 6/53/5022-573/2012 прийняте на
підставі матеріалів справи, у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права. Посилання
скаржника, викладені ним в апеляційні
скарзі, висновків господарського суду
Тернопільської області не
спростовують, а відтак, не визнаються
такими, що можуть бути підставою, у
відповідності до ст. 104 ГПК України, для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 04.11.2013 у
справі № 6/53/5022-573/2012 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати до
господарського суду Тернопільської
області.

Повний текст постанови виготовлено:
17.03.2014

Головуючий-суддя
Д. Новосад

Суддя
Г.Орищин

Суддя
Г. Мельник