ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

04 березня 2014 року
Справа № 11/64/10

Кредитори:

1. Державна податкова інспекція у
Центральному районі м. Миколаєва, 54030,
м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 24.

2. Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Миколаївської обласної дирекції, 54030,
м.Миколаїв, вул. Артилерійська, 19 а.

3. Миколаївське регіональне управління
Філія Публічного акціонерного
товариство «Комерційний банк «Надра»,
54034, м.Миколаїв, пр. Миру, 46/1.

4. Управління Пенсійного фонду України
в Центральному районі м.Миколаєва, 54030,
м.Миколаїв, вул. Артилерійська, 19.

5. Миколаївське управління Південного
регіонального департаменту Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
54001, м.Миколаїв, вул. Адмірала Макарова,
60.

6. Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк»,
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50.

7. Публічне акціонерне товариство
«Миколаївобленерго», 54017, м.Миколаїв,
вул. Громадянська, 40.

Банкрут: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, 54001, АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1.

Ліквідатор: Пляка С.В., АДРЕСА_2

Головне управління юстиції у
Миколаївській області, 54000, м.Миколаїв,
вул. 8 Березня, 107.

Суддя Василяка К.Л.

Представники:

від кредиторів: 1) Коптєв О.О., дов.
№1829/9/14 від 15.11.2013р., 3) Филиппова Т.М., дов.
б/н від 27.12.2013р., 4) Патлатюк Є.О., дов.
№10267/08.1 від 08.10.2013р., 5) Безушко В.В., дов.
№33-21/350/1 від 08.01.2014р., 7) Клис Н.А., дов.
№01/53-239 від 27.12.2013р.

від банкрута: Пляка С.В. - ліквідатор.

в судовому засіданні приймає участь:

СУТЬ СПРАВИ: про банкрутство ФОП ОСОБА_2

Від ПАТ «КБ «Надра» до суду надійшла
скарга на дії ліквідатора, в якій
скаржник просить суд стягнути з
ліквідатора на користь ПАТ «КБ «Надра»
189781,22 грн. шкоди, завданої неналежним
виконанням арбітражним керуючим
Плякою С.В. своїх обов'язків, та усунути
його від виконання обов'язків
ліквідатора у даній справі.

Ліквідатор надав суду відзив на скаргу,
зазначивши, що твердження скаржника є
безпідставними та необґрунтованими, та
такими, що не підлягають задоволенню.

Присутній в судовому засіданні
представник скаржника скаргу
підтримав, просить суд її задовольнити.

Заслухавши представників скаржника,
інших присутніх представників
кредиторів та ліквідатора,
господарський суд встановив наступне.

Скарга ПАТ КБ «Надра» мотивована
наступним.

По-перше, ліквідатором неправомірно не
було визнано грошові вимоги ПАТ КБ
«Надра» на суму 3627250,94 грн. та не
включено ці вимоги до реєстру вимог
кредиторів ФОП ОСОБА_2; по-друге,
ліквідатором у вересні 2011 року були
проведені збори кредиторів, сформовано
комітет кредиторів без наявності
належного кворуму та прийнято
незаконні рішення про встановлення
ліквідатору додаткової винагороди в
розмірі 10% від вартості майна банкрута,
які, в свою чергу, були надані суду та за
наявності заперечень банку, ліквідатор
отримав право на додаткову винагороду
в розмірі 7% від вартості майна банкрута
згідно з ухвалою суду від 17.01.2012р.; та
по-третє, ліквідатором здійснено
продаж майна банкрута, яке знаходиться
у заставі у ПАТ «КБ «Надра», без
погодження з комітетом кредиторів та
із заставним кредитором за заниженою
ціною, що завдало шкоду майновим
інтересам банку у вигляді
незадоволених в повній можливій мірі
його вимог в сумі 3425263,8 грн. (різниця між
сумою визнаних грошових вимог та сумою
коштів. отриманих за реалізацію майна
банкрута).

Ухвалою суду від 20.09.2011р. було
затверджено реєстр вимог кредиторів
ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 6520526,1 грн.
При затверджені вказаного реєстру
судом було встановлено, що
ліквідатором визнані всі заявлені
грошові вимоги всіх кредиторів в
повному обсязі. До складу реєстру
ліквідатором було включено і грошові
вимоги ПАТ «КБ «Надра» на загальну суму
3627250,94 грн. Вказану ж суму грошових
вимог було визнано і господарським
судом в повному обсязі.

Отже, твердження скаржника щодо
невизнання ліквідатором грошових
вимог банку та не включення їх до
реєстру вимог кредиторів
спростовуються матеріалами справи.

30.09.2011р. ліквідатором було скликано
загальні збори кредиторів. На вказаних
зборах були присутні представники двох
кредиторів - ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль». За
результатами проведення загальних
зборів було визначено кількісний склад
комітету кредиторів та обрано членами
комітету кредиторів ПАТ «УкрСиббанк»,
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ КБ
«Надра». З наданого суду протоколу
загальних зборів комітету кредиторів
№1 від 30.09.2011р. вбачається, що на даних
зборах присутніми представниками
кредиторів було встановлено, що
ліквідатором було належним чином
повідомлено всіх кредиторів боржника,
про що було надано відповідні
документи.

Скаржник посилається на порушення
ліквідатором приписів частини 2 статті
26 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», якою
встановлено, що перші збори кредиторів
вважаються повноважними, якщо на них
присутні кредитори, що мають не менше
ніж дві третини голосів. Наступні збори
вважаються повноважними у разі
присутності на них кредиторів, що мають
більше половини голосів.

Відповідно до реєстру вимог кредиторів
ФОП ОСОБА_2, затвердженого ухвалою суду
від 20.09.2011р., загальна кількість голосів
всіх кредиторів складала 6520 голосів.
При цьому, перші загальні збори
кредиторів відбулись за участі у них
двох кредиторів, які сукупно мали
всього 886 голосів, що на думку скаржника
є незаконним.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
скаржником в даному випадку
застосовуються норми Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у редакції від 22.12.2011р., яка на дату
скликання та проведення загальних
зборів кредиторів ФОП ОСОБА_2 ще не
діяла.

Відповідно до п. 11 Прикінцевих та
перехідних положень Закону Україні
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції від 22.12.2011р., положення цього
Закону застосовуються господарськими
судами під час розгляду справ про
банкрутство, провадження в яких
порушено після набрання чинності цим
Законом.

Положення цього Закону, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом.

Положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Враховуючи, що провадження у даній
справі порушено 20.04.2010р., постанову про
визнання боржника банкрутом було
прийнято 01.06.2010р., а перехід до
загальних процедур банкрутства (на
стадію ліквідаційної процедури) було
здійснено 20.09.2011р., тобто до набрання
чинності новою редакцією Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»,
господарським судом застосовуються
положення Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
зі змінами та доповненнями станом на
02.10.2012р.

За таких обставин, положення нової
редакції Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в тому числі статті 26 цього Закону) не
можуть бути застосовані до даної
справи та чинність зборів кредиторів 30
вересня 2011 року мала визначатись з
урахуванням ч.2 ст.16 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції від 14.05.1992р. №2344-ХІІ зі
змінами та доповненнями (чинній до
18.01.2013р.)

Положеннями ч.2 ст.16 вказаного Закону
передбачено, що збори кредиторів
вважаються повноважними незалежно від
кількості голосів кредиторів, які
беруть участь у зборах, якщо всіх
кредиторів було письмово повідомлено
про час і місце проведення зборів
відповідно до частини першої цієї
статті.

Отже, враховуючи належне повідомлення
ліквідатором всіх кредиторів про час
та місце проведення загальних зборів
кредиторів ФОП ОСОБА_2, останнім було
дотримано вимоги Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
та самі збори вважаються повноважними.

Що стосується твердження скаржника
щодо незаконного встановлення
комітетом кредиторів додаткової
винагороди ліквідатору в розмірі 10% від
вартості майна банкрута та подальшим
незаконним встановленням судом
додаткової винагороди в розмірі 7%
(ухвала суду від 17.01.2012р.), то в даному
випадку слід відзначити наступне.
Ухвалу суду від 17.01.2012р. про
встановлення ліквідатору додаткової
винагороди в розмірі 7% від вартості
майна було оскаржено скаржником в
апеляційному порядку, та постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 06.03.2012р. вказану ухвалу було
залишено без змін, а апеляційну скаргу
банку - без задоволення.

Окрім цього, в подальшому, вказане
рішення комітету кредиторів було
скасовано (протокол №6 від 12.06.2012р., а.с.43
т.3). Вказане рішення на засіданні
комітету кредиторів, що відбулось
12.06.2012р. було прийнято безпосередньо
представником ПАТ «КБ «Надра»
(скаржником), однак у скарзі банком
взагалі про це не зазначено.

Стосовно завдання ліквідатором шкоди
майновим інтересам банку шляхом
продажу майна боржника за заниженою
вартістю, суд вважає за доцільне
зазначити наступне.

Провадження у справі про банкрутство
ФОП ОСОБА_2 триває з червня 201 року.
Впродовж всього цього часу
ліквідатором вживались заходи щодо
реалізації майна банкрута.
Представником ПАТ «КБ «Надра» в
судових засіданнях впродовж всього
часу повідомлялось, що банк не має
покупців на майно банкрута.

Відповідно до положень п.11 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції, що
діє з 18.01.2013р., положення цього Закону,
що регулюють продаж майна в
провадженні у справі про банкрутство,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом.

Приписами ч.4 ст.42 цього ж Закону
передбачено, що продаж майна банкрута,
що є предметом забезпечення,
здійснюється в порядку, передбаченому
цим Законом, виключно за згодою
кредитора, вимоги якого воно
забезпечує, або суду.

Ліквідатор, на виконання вимог
вказаної норми Закону, звернувся до ПАТ
«КБ «Надра» з проханням надати згоду на
продаж майна банкрута. У зв'язку з
відсутністю відповіді банку,
ліквідатор 20.02.2013р. звернувся до суду з
клопотанням про надання згоди на
продаж заставного майна за визначеним
порядком (а.с.161-164 т.3).

Суд неодноразово ухвалами зобов'язував
ПАТ «КБ «Надра» надати згоду на продаж
майна банкрута, зважаючи на те, що банк
є заставним кредитором та при продажу
заставного майна мають враховуватись
саме інтереси банку.

Таку згоду на продаж заставного майна
ПАТ «КБ «Надра» надало лише у липні 2013
року (лист від 01.07.2013р. №2185) за ціною не
нижче 400768,36 грн. (а.с.14 т.4).

Отримавши таку згоду, ліквідатор подав
заявку до організатора торгів про
продаж майна із зазначенням початкової
ціни - 400768,36 грн., виконавши таким чином
вимоги банку щодо ціни продажу майна
банкрута.

В подальшому, враховуючи, що торги не
відбулись, ліквідатор подав заявку на
проведення повторного аукціону, в
якому вартість майна була знижена на 20
відсотків щодо початкової вартості
відповідно до попереднього аукціону.

Проведення такого повторного аукціону
було передбачено умовами договору про
проведення аукціону від 08.10.2013р. та у
такому випадку є обов'язковим
відповідно до положень ст.65 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції, що
діє з 18.01.2013р.

Твердження ж скаржника щодо
встановлення комісією Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, створеною згідно з наказом
начальника управління від 27.02.2012р.
№105/03-а фактів порушення арбітражним
керуючим Плякою С.В. вимог п.2 ст.24, п.3
ст.25, п.11 ст.30 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
не приймаються судом до уваги,
оскільки, по-перше, не підтверджені
належними та допустимими доказами
(взагалі не надано доказів проведення
перевірки), а по-друге, зі скарги
вбачається, що перевірка проводилась у
2012 році, тому не має відношення до
реалізації майна банкрута, яка
відбулась у 2013 році.

Враховуючи викладене, твердження
скаржника стосовно неналежного
виконання ліквідатором своїх
обов'язків у справі про банкрутство ФОП
ОСОБА_2 спростовуються матеріалами
справи.

Отже, суд вважає, що підстави для
задоволення скарги ПАТ «КБ «Надра»
відсутні.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 24, 30
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 30.06.1999р.
№784-ХІV зі змінами та доповненнями
(чинний до 18.01.2013р.), ст. 86 ГПК України, ,
господарський суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ПАТ «КБ «Надра» за
№341 від 06.02.2014р. на дії арбітражного
керуючого (ліквідатора) відмовити.

Суддя
К.Л. Василяка