ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.03.2014
Справа №
905/587/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь»,

, м.Краматорськ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елікс», ,

м.Дніпропетровськ

про визнання договору №15/1387 від 09.11.2009р.
недійсним

Суддя Г.В.Левшина

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Енергомашспецсталь», м.Краматорськ,
позивач, звернувся до господарського
суду з позовною заявою до відповідача,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елікс»,
м.Дніпропетровськ про визнання
договору №15/1387 від 09.11.2009р. недійсним.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на неузгодження сторонами
при укладанні договору №15/1387 від
09.11.2009р. всіх істотних умов, внаслідок
ненадання відповідачем рахунку та
сертифікату (паспорту).

Відповідач у відзиві на позовну заяву
№19 від 14.02.2014р. проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на досягнення
сторонами згоди за всіма істотними
умовами оспорюваного правочину,
внаслідок чого відсутні підстави для
визнання його недійсним.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив:

09.11.2009р. між сторонами був підписаний
договір поставки №15/1387, відповідно до
умов якого відповідач (постачальник)
зобов'язався передати у встановлений
строк продукцію у власність покупця, а
позивач (покупець) - прийняти продукцію
та оплатити її.

Відповідно до п.6.1 вказаного договору
постачальник зобов'язаний надати
покупцю одночасно з продукцією
наступні документи:

- рахунок;

- на продукцію вітчизняного
виробника паспорт або сертифікат, на
імпортну

- паспорт або інструкція із
застосування;

- накладну (в накладній обов'язкове
посилання на отримувача продукції);

- податкову накладну.

Виходячи зі змісту позовної заяви,
відповідачем свої зобов'язання за
договором №15/1387 від 09.11.2009р. в частині
передачі позивачу сертифікату
(паспорту) та рахунку належним чином не
виконані, внаслідок чого, за
твердженням позивача, сторонами не
було досягнуто згоди щодо предмету
договору поставки №15/1387 від 09.11.2009р. та
якості товару.

За таких обставин, позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
визнання договору поставки №15/1387 від
09.11.2009р. недійсним.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує з підстав, викладених у
відзиві на позов №19 від 14.02.2014р.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає
позовні вимоги неправомірними, такими,
що підлягають залишенню без
задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

За приписом ст.638 Цивільного кодексу
України, ст.180 Господарського кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, 09.11.2009р. між
сторонами був підписаний договір
поставки №15/1387, відповідно до умов
якого відповідач (постачальник)
зобов'язався передати у встановлений
строк продукцію у власність покупця, а
позивач (покупець) - прийняти продукцію
та оплатити її.

Згідно з п.1.3 вказаного договору
найменування, асортимент, кількість,
якісні та інші характеристики товару,
його ціна, строки та умови поставки
вказуються у специфікаціях, які є
невід'ємними частинами даного
договору.

За приписами п.п.2.1, 2.2 договору поставки
№15/1387 від 09.11.2009р. ціна продукції
вказується в специфікаціях, які є
невід'ємними частинами договору.
Орієнтовна сума договору на моменту
укладення складає 960000 грн. (девятсот
шістдесят тисяч грн.). Загальна сума
договору є одиницею перемінною та
складається із суми всіх специфікацій,
оформлених до даного договору.

Розділом 9 «Умови оплати» договору
встановлено, що оплата проводиться
покупцем шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника в національній валюті
України. Умови оплати вказуються у
доданих специфікаціях.

Сторонами також узгоджено, що договір
вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 30.12.2011р. (п.13.2
договору №15/1387 від 09.11.2009р.).

Згідно з підписаними між сторонами
специфікаціями №5 від 17.12.2009р., №11 від
03.02.2010р., №17 від 18.03.2010р., №18 від 15.06.2011р.
до договору було узгоджено
найменування продукції, її кількість
та якість, вартість, строки постачання
та умови оплати тощо.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу
України, ст.180 Господарського кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

За приписом ст.638 Цивільного кодексу
України, ст.180 Господарського кодексу
України істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

При цьому, за змістом п.3 ст.180
Господарського кодексу України при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Пунктом 4 статті 180 Господарського
кодексу України передбачено, що умови
про предмет у господарському договорі
повинні визначати найменування
(номенклатуру, асортимент) та кількість
продукції (робіт, послуг), а також
вимоги до їх якості.

Згідно із ст.266 Господарського кодексу
України предметом поставки є визначені
родовими ознаками продукція, вироби з
найменуванням, зазначеним у
стандартах, технічних умовах,
документації до зразків (еталонів),
прейскурантах чи товарознавчих
довідниках. Предметом поставки можуть
бути також продукція, вироби, визначені
індивідуальними ознаками.

Як вказувалося вище, відповідно до п.1.3
договору №15/1387 від 09.11.2009р.
найменування, асортимент, кількість,
якісні та інші характеристики товару,
його ціна, строки та умови поставки
вказуються у специфікаціях, які є
невід'ємними частинами даного
договору.

Відповідачем до матеріалів справи
надано, зокрема, специфікації №5 від
17.12.2009р., №11 від 03.02.2010р., №17 від 18.03.2010р.,
№18 від 15.06.2011р. до договору, згідно з
якими сторонами було узгоджено
найменування товару, його кількість та
вартість, строки постачання, умови
оплати.

Таким чином, за висновками суду,
сторонами було погоджено предмет
договору №15/1387 від 09.11.2009р.

Одночасно, судом також встановлено
факт узгодженості сторонами ціни
договору №15/1387 від 09.11.2009р.

Так, згідно п.п.2.1, 2.2 договору №15/1387 від
09.11.2009р. ціна продукції вказується в
специфікаціях, які є невід'ємними
частинами договору. Орієнтовна сума
договору на моменту укладення складає
960000 грн. (дев'ятсот шістдесят тисяч
грн.). Загальна сума договору є одиницею
перемінною та складається із суми всіх
специфікацій, оформлених до даного
договору.

За приписом ст.180 Господарського
кодексу України строком дії
господарського договору є час,
впродовж якого існують господарські
зобов'язання сторін, що виникли на
основі цього договору.

Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу
України час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору,
є строком дії останнього.

Як встановлено судом, договір вступає в
силу з моменту його підписання та діє
до 30.12.2011р., що закріплено в п.13.2
договору.

Таким чином, за висновками суду,
сторонами також було узгоджено таку
істотну умову господарського договору
як строк його дії.

Як встановлено судом, згідно з
наданими до матеріалів справи
накладними: №ЕЛ00000485 від 07.05.2010р., №
ЕЛ00000496 від 12.05.2010р., № ЕЛ00000522 від
18.05.2010р., №ЕЛ00001055 від 01.09.2010р., №ЕЛ00001397
від 22.10.2010р., №ЕЛ00001549 від 12.11.2010р.,
№ЕЛ00001550 від 12.11.2010р., №ЕЛ00000679 від
07.07.2011р., №ЕЛ00000908 від 07.09.2011р., копії яких
надані до матеріалів справи
відповідачем, за договором №15/1387 від
09.11.2009р. відповідачем здійснювалось
постачання товару позивачу.

Зазначені документи відповідно до
вимог Закону України „Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність" є первинним документами,
підставою для бухгалтерського обліку
та відповідно до приписів ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України приймаються судом в якості
належних та допустимих доказів по
справі. Тобто, товар за оспорюваним
правочином постачався відповідачем
позивачу.

З урахуванням викладеного, за
висновками суду, сторонами
виконувались свої зобов'язання за
укладеним договором №15/1387 від 09.11.2009р.

Відповідно до ст.ст.4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлений принцип господарського
судочинства, згідно з яким кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обгрунтування
своїх вимог або заперечень.

Обгрунтовуючи свої вимоги про визнання
недійсним договору поставки №15/1387 від
09.11.2009р. позивач посилається на
неузгодженість сторонами таких
істотних умов вказаного договору, як
його предмет та якість. Зокрема, як
вказує позивач, вказані умови договору
є неузгодженими внаслідок ненадання
відповідачем відповідних сертифікату
(паспорту) якості товару.

Проте, згідно із ст.666 Цивільного
кодексу України якщо приналежності
товару або документи, що стосуються
товару, не передані продавцем у
встановлений строк, покупець має право
відмовитися від договору
купівлі-продажу та повернути товар
продавцеві.

Тобто, невиконання або неналежне
виконання однією із сторін договору не
тягне за собою правових наслідків у
вигляді визнання його недійсним.

Крім цього, виходячи зі змісту ст.638
Цивільного кодексу України, ст.180
Господарського кодексу України у разі
недосягнення сторонами згоди за всіма
істотними умовами договору, такий
правочин буде тільки підтвердженням
наміру сторін укласти відповідний
договір.

Неукладений сторонами договір є
неіснуючим у часі, пространстві та по
відношенню до невизначеного кола осіб.

Тобто, наслідком неузгодження
сторонами всіх істотних умов договору
є неукладення цього договору.

Відсутність всіх істотних умов не може
бути підставою для визнання договору
недійсним.

За приписом ст.215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу, а саме:
зміст правочину не може суперечити
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність
правочину зумовлюється наявністю
дефектів його елементів: дефекти
(незаконність) змісту правочину;
дефекти (недотримання) форми; дефекти
суб'єктного складу; дефекти волі -
невідповідність волі та волевиявлення.

Всупереч вимог ст.ст.4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України позивачем наявності підстав
для визнання спірного договору
поставки №15/1387 від 09.11.2009р. недійсним не
доведено (зокрема, позивачем не
доведено ані незаконність змісту
правочину, ані недотримання форми, ані
невідповідність волі та
волевиявлення).

За таких обставин, враховуючи
викладене, позов про визнання
недійсним договору поставки №15/1387 від
09.11.2009р. підлягає залишенню без
задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на
позивача повністю.

Клопотання від 25.02.2014р. №17/339 Публічного
акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь", м.Краматорськ про
відкладення та продовження строків
розгляду справи судом залишено без
задоволення як безпідставне.

Зокрема, позивачем не доведено
наявності обставин, які є перешкодою
для явки представника підприємства в
друге судове засідання. Крім цього, за
висновками суду, з моменту порушення
провадження по справі у позивача було
достатньо часу для надання суду
пояснень, доказів по справі тощо.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м.Краматорськ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елікс»,
м.Дніпропетровськ про визнання
договору поставки №15/1387 від 09.11.2009р.
недійсним.

В судовому засіданні 18.03.2014р.
оголошено повний текст рішення.

Суддя
Г.В. Левшина