ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.03.14р. Справа № 904/424/14За позовом
Нікопольського міжрайонного
управління водного господарства, с.
Придніпровське Нікопольського району
Дніпропетровської області

до Приватного підприємства "Агрофірма
"Борисфен", с. Вишетарасівка
Томаківського району
Дніпропетровської області

про стягнення 129 443 грн. 05 коп.

Суддя
Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Жукова В.М., дов. б/н від
01.09.13р.;

від відповідача: Журавська Л.Ф., дов. б/н
від 16.03.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Нікопольське міжрайонне управління
водного господарства звернулося до
господарського суду з позовом, в якому,
з урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, просить стягнути з
Приватного підприємства "Агрофірма
"Борисфен" 10 365 грн. 58 коп. пені, 448 грн. 66
коп. інфляційних витрат, 2 073 грн. 12 коп. 3%
річних, нарахованих позивачем за
несвоєчасне виконання відповідачем
зобов'язань за договором № 6 від 23.03.12р.
про надання послуг із подачі води на
полив сільськогосподарських культур.

Представник відповідача в судовому
засіданні пояснив, що проти уточнених
позовних вимог не заперечував. У
відзиві на позов просив суд зменшити
розмір штрафних санкцій на підставі п. 1
ст. 233 ГК України та п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК
України.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у
судовому засіданні оголошувалася
перерва з 18.02.2014р. по 06.03.2014р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, вислухавши
пояснення представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.12р. між Нікопольським міжрайонним
управлінням водного господарства
(виконавець) та ПП
"Агрофірма "Борисфен" (замовник)
укладено договір № 6 про надання послуг
із подачі води на полив
сільськогосподарських культур (надалі
- Договір), відповідно до умов якого
виконавець зобов'язався здійснювати
подачу води згідно з планом поливу
(Додаток № 2) відповідно до заявки
замовника (Додаток № 3) протягом
поливного сезону 2012 року, забезпечити
облік поданої води за показниками
вимірювальних приладів і пристроїв, а у
разі їх відсутності - за технологічними
параметрами, а замовник зобов'язався в
установлений договором строк
сплачувати вартість послуг з подачі
замовлених обсягів води виконавцю (п.п.
2.1.1, 2.1.3, 2.2.3 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору замовник
щомісячно до 10 числа поточного місяця
здійснює попередню оплату вартості
послуг з подачі замовлених обсягів
води

Замовник та виконавець до 10 числа
місяця наступного за звітним місяцем,
враховуючи здійснені розрахунки,
коригують суму оплати замовлених на
наступний період обсягів води (п. 4.4
Договору).

Підставою для платежів за фактично
подані замовнику обсяги води на полив
зрошуваних земель є: рахунок виконавця,
складений згідно договірної ціни на
підставі двостороннього акту
подачі-приймання обсягів води та
звірки розрахунків за послуги з її
подачі; двосторонній акт звірки
обсягів використаної електроенергії
по точці водовиділу.

На виконання умов Договору позивач у
період з липня по серпень 2012р. надав
відповідачу обумовлені Договором
послуги, про що сторонами складені акти
подачі-приймання обсягів поданої води
та звірки розрахунків за послуги з її
подачі, акти звірки обсягів
використаної електроенергії (а.с. 19, 21)
та позивачем виставлені до сплати
відповідачу рахунки № 125 від 31.07.12р. на
суму 627 505 грн. 09 коп. та № 160 від 31.08.12р.
на суму 411 015 грн. 61 коп.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті
наданих позивачем послуг виконав не
своєчасно, сплативши вартість наданих
послуг за липень та серпень 2012р. у
період з 26.09.12р. по 04.09.13р., у зв'язку із
чим позивачем на підставі положень ст.
625 ЦК України нараховані до сплати
відповідачу індекс інфляції за період
з січня по березень 2013р. в сумі 448 грн. 66
коп. та 3% річних за період з 23.01.13р. по
09.03.13р. в розмірі 2 073 грн. 12 коп.

Згідно п. 5.3 Договору у разі несплати
замовником наданих послуг по подачі
води до 10 числа наступного за звітним
місяцем, стягується пеня в розмірі0,1%
вартості наданих послуг за кожний день
прострочення, а за прострочення понад 30
днів додатково стягується штраф у
розмірі 7% вказаної вартості.

Згідно розрахунку позивача нарахована
ним сума пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ становить10 365
грн. 58 коп. за період з 23.01.13р. по 09.03.13р.

Заборгованість відповідача
підтверджується: Договором,
обґрунтованим розрахунком позовної
суми за надані послуги, актами
подачі-приймання обсягів поданої води
та звірки розрахунків за послуги з її
подачі, актами звірки обсягів
використаної електроенергії,
рахунками, виписками банку про сплату
заборгованості за Договором тощо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відносини, що виникли між сторонами на
підставі зазначеного Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно положень ст.ст. 4, 173-175, ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до цих
майново-господарських відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Вищевказані Договори за своїм змістом
є договорами про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно приписам ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Відповідно до положень ст.ст. 216-217, 230-231
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

В силу положень ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі та застосування штрафних
санкцій.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, тобто метою такого
майнового захисту є компенсація втрат
за увесь період користування чужими
грошовими коштами, оскільки саме такий
період прямо передбачений нормами ст.
625 ЦК України.

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 "Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права" сума боргу з урахуванням індексу
інфляції повинна розраховуватися,
виходячи з індексу інфляції за кожний
місяць (рік) прострочення, незалежно
від того, чи був в якийсь період індекс
інфляції менше одиниці (тобто мала
місце не інфляція, а дефляція) (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 05.04.2011 № 23/466 та лист
Верховного Суду України "Рекомендації
щодо порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ"
від 03.04.97 №62-97р). При застосуванні
індексу інфляції слід мати на увазі, що
індекс розраховується не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення платежу.

Таким чином, якщо кредитор звертається
за стягненням суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто, мала місце не
інфляція, а дефляція), а отже сума боргу
в цьому періоді зменшується.

Отже, сума інфляційних втрат повинна
розраховуватися за весь період
прострочення, тобто з урахуванням як
інфляційних так і дефляційних
процесів, що мали місце в період такого
прострочення.

Наведене стосується і нарахування
розміру 3% річних й пені в межах строків,
визначених ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України.

Як встановлено судом та вбачається з
розрахунку позивача, останнім
здійснене нарахування господарських
санкцій не з дати прострочення оплати
спірних рахунків відповідачем, а за
визначений на власний розсуд період з
23.01.13р. по 09.03.13р., у зв'язку із чим
нараховані позивачем суми пені, 3%
річних та інфляційних втрат підлягають
перерахунку.

Відповідно до п. 1.12. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України "
Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" №14 від від 17
грудня 2013 року встановлено, що з огляду
на вимоги частини першої статті 47 і
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань.

Враховуючи, що перераховані судом суми
пені, 3% річних та інфляційних втрат
перевищують суми, яка заявлені
позивачем до стягнення та з огляду на
те, що у суду відсутнє право виходити за
межі позовних вимог, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог у розмірі, який заявлено
позивачем.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Оскільки позивачем при зверненні до
суду із даним позовом зайво сплачені 763
грн. 09 коп. судового збору, вказана сума
підлягає поверненню позивачу на
підставі п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України
„Про судовий збір" шляхом винесення
судом відповідної ухвали.

В зв'язку зі зменшенням розміру
позовних вимог, у відповідності з п. 1 ч.
1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір"
позивачу підлягає поверненню з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 2 331 грн. 11 коп., шляхом
винесення окремої ухвали.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства
"Агрофірма "Борисфен" (53563,
Дніпропетровська область,
Томасівський район, с. Вишетарасівка,
вул. Леніна, б. 1, ) на
користь Нікопольського міжрайонного
управління водного господарства (53207,
Дніпропетровська область, м. Нікополь,
вул.. Лісна, 7а; Дніпропетровська
область, Нікопольський район, с.
Придніпровське, вул.. Садова, б. 2А, ) 10 365 грн. 58коп. (десять
тисяч триста шістдесят п'ять грн. 58 коп.)
пені, 448 грн. 66 коп. (чотириста сорок
вісім грн. 66 коп.) індексу інфляції, 2 073
грн. 12 коп. (дві тисячі сімдесят три грн.
12 коп.) 3% річних, 257 грн. 75 коп. (двісті
п'ятдесят сім грн.. 75 коп.) витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повернути Нікопольському міжрайонному
управлінню водного господарства (53207,
Дніпропетровська область, м. Нікополь,
вул.. Лісна, 7а; Дніпропетровська
область, Нікопольський район, с.
Придніпровське, вул.. Садова, б. 2А, ) з Державного бюджету
України зайво сплачену суму судового
збору у розмірі 763 грн. 09 коп. (сімсот
шістдесят три грн. 09 коп.),
перерахованого згідно платіжного
доручення № 702 від 14.10.13р., яке
знаходиться в матеріалах справи №
904/424/14.

Повернути Нікопольському міжрайонному
управлінню водного господарства (53207,
Дніпропетровська область, м. Нікополь,
вул.. Лісна, 7а; Дніпропетровська
область, Нікопольський район, с.
Придніпровське, вул.. Садова, б. 2А, ) з Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 2 331 грн.
11 коп. (дві тисячі триста тридцять одну
грн. 11 коп.), перерахований згідно
платіжного доручення № 702 від 14.10.13р.,
яке знаходиться в матеріалах справи №
904/424/14.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дати
його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 11.03.14р.