м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/721/14 04.03.14

За позовом Заступника прокурора
міста Києва в інтересах держави в особі

Київської міської ради

До 1. Департаменту
комунальної власності міста Києва
виконавчого органу

Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації)

2. Комунального
підприємства «Київський метрополітен»

3. Фізичної особи -
підприємця Гордієнка Олега Петровича

Про визнання недійсним
договору

Суддя
Сівакова В.В.

Представники сторін:

від прокуратури Бондур Д.В. -
посвідчення № 018070 від 09.07.2013

від позивача Дудник Л.В. - по дов. №
225-КР-1494 від 24.12.2013

від відповідача-1 Шумінська Ю.Ю. - по
дов. № 062/2/5-7 від 08.01.2014

від відповідача-2 Костильов В.А. - по
дов. № 2-Н від 02.01.2014

від відповідача-3 Юрчик М.В. - по дов. №
1392 від 15.07.2013

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави в особі Київської міської ради
до Департаменту комунальної власності
міста Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Комунального підприємства «Київський
метрополітен» та Фізичної особи -
підприємця Гордієнка Олега Петровича
про визнання недійсним договору про
передачу в оренду майна територіальної
громади міста Києва № 913 від 03.12.2012; про
зобов'язання Фізичної особи -
підприємця Гордієнка Олега Петровича
повернути нерухоме майно
територіальної громади міста Києва, що
знаходиться за адресою: станція метро
«Мінська» (вестибюль № 1), загальною
площею 7 кв. м. Комунальному
підприємству «Київський
метрополітен».

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 порушено провадження у
справі № 910/721/14 та призначено її до
розгляду на 13.02.2014.

Позивач у поданих в судовому засіданні
13.02.2014 письмових поясненнях позовні
вимоги прокуратури вважає
обґрунтованими та просить їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач-1 у поданому 12.02.2014 до
відділу діловодства суду відзиві проти
позову заперечує та зазначає, що
договір укладений відповідно до
рішення Київської міської ради № 34/6250
від 22.09.2011 «Про затвердження Положення
про оренду майна територіальної
громади міста Києва, на підставі
протоколів постійної комісії Київради
з питань власності № 123 від 10.07.2012 та №
132 від 22.10.2012, а також наданих КП
«Київський метрополітен» документів.»
наступне.

Відповідач-2 у поданому 12.02.2014 до
відділу діловодства суду відзиві проти
позову заперечує та вважає, що
позивачем в обґрунтування підстав щодо
визнання договору оренди недійсним не
надав жодного належного обґрунтування,
доказу які норми законодавства були
порушені при укладенні договору, не
довів суперечність укладеного
договору інтересам держави і
суспільства, в чому полягає порушення
договірних зобов'язань, а також
підстави визнання договору недійсним.

Відповідач-3 у поданих 10.02.2014 до відділу
діловодства суду запереченнях вважає,
що позивачем належними та допустимими
доказами не доведено наявність підстав
для визнання недійсним договору оренди
з підстав, передбачених нормами
матеріального права, наведеними у
позовній заяві, а наведені в позовній
заяві обґрунтування позовних вимог
такими, що не ґрунтуються на дійсних
обставинах справи.

В судовому засіданні 13.02.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 04.03.2014.

В судовому засіданні 04.03.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.12.2012 між Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (орендодавець) та
Фізичною особою - підприємцем
Гордієнко Олегом Петровичем (орендар),
а також Комунальним підприємством
«Київський метрополітен»
(підприємство) було укладено договір
про передачу в оренду майна
територіальної громади міста Києва №
913 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
орендодавець на підставі протоколів
постійної комісії Київради з питань
власності № 123 від 10.07.2012 та № 132 від
22.10.2012 передає, а орендар приймає в
оренду нерухоме майно (частину
переходу), що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва та визначена відповідно до
розпорядчої документації, розробленої
ДП «ПІ Укрметротунельпроект»,
тимчасовими огороджуючими
конструкціями (кіосками) орендаря; ділі
- об'єкт оренди, що знаходиться за
адресою: станція метро «Мінська»
(вестибюль № 1), Б/Н, для торгівлі
непродовольчими товарами.

Згідно п. 2.1. договору об'єктом оренди є
частина переходу, визначена відповідно
до проектної документації, розробленої
ДП «ПІ Укрметротунельпроект»,
тимчасовими конструкціями (кіоскам)
орендаря, загальною площею 7 кв. м. та
зазначена в викопіюванні зі схем
тимчасового розташування МАФ, що
складає невід'ємну частину цього
договору.

Відповідно до 4.1. договору орендодавець
зобов'язаний протягом 30 календарних
днів з моменту підписання цього
договору з додатками передати, а
орендар прийняти по акту
приймання-передачі об'єкт оренди. Акт
приймання-передачі об'єкта оренди
підписується відповідним
орендодавцем, орендарем та
підприємством.

Згідно акту приймання-передачі від
03.12.2012 орендодавець передав, а орендар
прийняв в орендне користування згідно
з договором оренди № 913 від 03.12.2012
частину приміщення переходу, що
перебуває на балансі КП «Київський
метрополітен», загальною площею 7 кв. м.,
розташованого за адресою: м. Київ,
станція метро «Мінська» (перехід
вестибюлю № 1). Даний акт підписаний
трьома сторонами.

Заступник прокурора обгрунтовуючи
свої позовні вимоги про визнання
недійсним договору № 913 від 03.12.2012 про
передачу в оренду майна територіальної
громади міста Києва, посилається на те,
що договір укладений всупереч вимог
чинного законодавства України, а саме
норм Закону України «Про транспорт»,
Закону України «Про пожежну безпеку»
та положень Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
норм Закону України «Про приватизацію
державного майна», Закону України «Про
міський електричний транспорт», Правил
пожежної безпеки в метрополітенах,
затверджених наказом Міністерства
інфраструктури України № 335 від 20.06.2012,
ДБН В.2.3-7-2010 «Споруди транспорту.
Метрополітени», затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України № 533 від 22.12.2010.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги прокуратури не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (ч.
7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Стаття 627 Цивільного кодексу України
встановлює, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи Фізична
особа - підприємець Гордієнко Олег
Петрович починаючи з 2002 року орендує
нерухоме майно, а саме частину переходу
за адресою: станція метро «Мінська»
(вестибюль № 1), на підставі наступних
документів: рішення сесії Київської
міської ради № 116/1550 від 08.11.2001, рішення
сесії Київської міської ради № 917/2986
від 24.12.2009, угоди № 1 від 03.12.2012 про
внесення змін до договору оренди №
85-Упр(Ор)-10 від 19.07.2010, укладеної на
підставі Положення про оренду майна
територіальної громади міста Києва,
яке затверджено рішенням Київської
міської ради № 34/6250 від 22.09.2009,
протоколів комісії Київради з питань
власності № 123 від 10.07.2012 та № 132 від
22.10.2012, якими термін оренди для ФОП
Гордієнко О.П. було продовжено до 01.12.2015
в результаті укладення договору № 913
від 03.12.2012.

Заступник прокурора посилається на
порушення відповідачем норм ДБН
В.2.3-7-2010 «Споруди транспорту.
Метрополітени», затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України № 533 від 22.12.2010,
згідно яких розміщення об'єктів
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення
забороняється на платформах та
балконах станцій та переходах
пересадочних вузлів; у підземних і
наземних вестибюлях (за винятком
автоматів з продажу газет, банкоматів,
платіжних терміналів, таксофонів за
умови, що вони розміщені поза межами
шляхів евакуації); на поверхні землі в
межах півкола 20 м від площини дверей
напрямку евакуації з центром у
середині дверної групи, яка включає всі
двері з написом «Вхід» та «Вихід». На
виходах із підземних переходів, які не
мають дверей, відлік слід виконувати
від центра площини краю останньої
сходинки.

Розміщення об'єктів комерційного,
торгівельного та соціально-побутового
призначення у підвуличних підземних
переходах, суміщених із входами
(виходами) на станції метрополітену,
дозволяється за умови їх розміщення за
межами евакуаційного проходу (6 метрів
згідно з 8.23 та 18.14 цього НД).

Відповідно до п. 1.1. «сфера застосування
ДБН В.2.3-7-2010 Споруди транспорту.
Метрополітени», - ці будівельні норми
встановлюють вимоги до проектування та
будівництва нових, реконструкції та
технічного переоснащення існуючих
ліній, окремих споруд та пристроїв
метрополітену.

Відповідач-2 зазначає, що станція метро
«Мінська» була введена в експлуатацію
ще за радянських часів та станом на
сьогоднішній день, роботи з
реконструкції та технічного
переоснащення існуючої лінії не
передбачаються.

Відповідно до акту про введення в
експлуатацію системи кіосків
розташованої на станції метро
«Мінська» від 29.11.2002, нерухоме майно
(частина переходу) визначена
відповідно до проектної документації,
розробленої ДП «ПІ
Укрметротонельпроект», тимчасовими
огороджуючими конструкціями
(кіосками), загальною площею 7 кв. м. та
зазначена в викопіюванні зі схем
тимчасового розташування МАФ -
комісійно було введено в експлуатацію
29.11.2002, крім того в акті було зазначено,
що кіоски збудовані згідно проектної
документації, відповідають всім
вимогам СЕС та протипожежної безпеки.

Державна інспекція техногенної
безпеки України листом від 12.02.2013 №
26/3/760 надала роз'яснення щодо
функціонування діючих об'єктів
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення на
станціях Київського метрополітену, які
були запроектовані, збудовані та
введені в експлуатацію до 01.01.2004,
враховуючи вимоги чинних
нормативно-правових актів (державних
будівельних норм, правил тощо) та
роз'яснення Держбуду України (лист №
5/3-892 від 24.05.2004), Держтехногенбезпеки
України вважає можливим
функціонування об'єктів комерційного,
торгівельного та соціально-побутового
призначення на станціях Київського
метрополітену, які були запроектовані
і збудовані відповідно до проектної
документації, що пройшла перевірку та
введена в експлуатацію до 01.01.2004 з
отриманням відповідних дозвільних
документів до проведення
реконструкції, технічного
переоснащення існуючих ліній, окремих
споруд та пристроїв метрополітену.

Листом Держбуду України від 24.05.2004 №
5/3-892 роз'яснено що розміщення об'єктів
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення на
раніше збудованих станціях
метрополітену здійснюється відповідно
до 4.27 СНиП П-40-80 «Метрополитени». Раніше
збудовані лінії, окремі споруди та
пристрої метрополітени підпадають під
вимоги СНиП П-40-80 «Метрополитени», що
діяли до введення в дію ДБН В.2.3.-7-2003.

Матеріалами справи встановлено, що
постійною комісією з питань власності
(VI скликання) Київської міської ради
16.04.2013 № 08/283-483 повідомлено про
ухвалення рішення, яким дозволено КП
«Київський метрополітен» укладати
(продовжувати) договори оренди на
підставі яких розміщені на території
КП «Київський метрополітен» об'єкти
комерційного, торгівельного та
соціально-побутового призначення, які
були запроектовані і збудовані та
введені в експлуатацію відповідно до
проектної документації, що пройшла
перевірку, з отриманням відповідних
дозвільних документів з врахуванням
вимог діючих, на момент введення в
експлуатацію, правил пожежної безпеки
в метрополітенах до проведення
реконструкції, технічного
переоснащення існуючих ліній, окремих
споруд та пристроїв метрополітену.

З вищевикладеного вбачається, що
спірний об'єкт оренди було введено в
експлуатацію у відповідності до діючих
на час введення в експлуатацію норм та
правил.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Ніхто не може відповідати за діяння,
які на час їх вчинення не визнавалися
законом як правопорушення.

Правила пожежної безпеки в
метрополітенах, на які посилається
прокуратура, затверджені наказом
Міністерства інфраструктури України №
335 від 20.06.2012, тобто після укладення
договору оренди.

Відповідно до п. 1.1. укладеного договору
орендодавець на підставі протоколів
постійної комісії Київради з питань
власності № 123 від 10.07.2012 та № 132 від
22.10.2012 передав, а відповідач (орендар)
прийняв в оренду нерухоме майно
(частину переходу, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва та визначена
відповідно до проектної
документації, розробленої ДП «ПІ
Укрметротунельпроект», тимчасовими
конструкціями (кіоскам) орендаря.

Структурним підрозділом «Служба
воєнізованої охорони» (лист № 780-ВО від
30.08.2012) проведено розрахунки пропускної
спроможності вестибюлів станцій та
прилеглих підземних переходів при
евакуації пасажирів зі станцій
метрополітену максимальний розмір 15-ти
хвилинного пасажиропотоку в
підземному переході станції метро
«Мінська» становить 1455 чол.,
розрахункова ширина шляху евакуації
становить 2,56 м за наявної 3,9 м.

Проведені розрахунки були здійснені на
підставі п.п. 6.3, 6.5 ДБН В.2.3.-7-2010 «Споруди
транспорту. Метрополітени».

Отже, договір оренди № 913 від 03.12.2012 було
укладено на підставі рішення Київської
міської ради (протоколи постійної
комісії Київради з питань власності №
123 від 10.07.2012 та № 132 від 22.10.2012) після
надання відповідних позитивних
висновків, що стосуються пожежної
безпеки.

Застосування ДБН та Правила пожежної
безпеки в метрополітенах на порушення
яких посилається прокуратура у спірних
правовідносинах є помилковим, оскільки
об'єкти оренди було введено в
експлуатацію у відповідності до діючих
на час введення в експлуатацію норм та
правил, а прокуратурою належними та
допустимими доказами не доведено
проведення реконструкції спірних
об'єктів оренди.

У відповідності до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Заявляючи позов про визнання недійсним
договору заступник прокурора має
довести наявність тих обставин, з якими
закон пов'язує визнання угод
недійсними і настанням відповідних
наслідків.

Підставою недійсності правочину, у
відповідності до ст. 215 Цивільного
кодексу України, є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначаються загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Так, частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач не надав до суду доказів, які б
підтверджували той факт, що договір
суперечить нормам Цивільного кодексу
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; не довів
відсутність необхідного обсягу
цивільної дієздатності будь-якої з
осіб, яка вчинила спірний правочин;
відсутність вільного волевиявлення та
невідповідність його внутрішній волі
учасника спірного правочину; не
спрямованість будь-якої зі сторін на
реальне настання правових наслідків,
обумовлених спірним правочином.

Згідно ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Положення ст. 207 Господарського кодексу
України слід застосовувати з
урахуванням того, що правочин, який
вчинено з метою завідомо суперечною
інтересам держави і суспільства,
водночас суперечить моральним засадам
суспільства, а тому згідно з ч. 1 ст. 203 та
ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є
нікчемним, тобто недійсним в силу
закону, у зв'язку з чим визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Проте, як зазначалось вище позивачем
доказів, які б підтверджували той факт,
що договір суперечить моральним
засадам суспільства не подано.

Згідно з п. 2.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Судом встановлено, що правові підстави
для визнання недійсним договору про
передачу в оренду майна територіальної
громади міста Києва № 913 від 03.12.2012
відсутні.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується заступника прокурора,
який мав довести наявність тих
обставин, на підставі яких він
звернувся до господарського суду з
позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні
вимоги Заступника прокурора міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 12.03.2014.

Суддя
В.В.
Сівакова