ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.03.14р. Справа № 904/274/14

За позовом фермерського господарства
"ХАВЕЛОВ І.П.", с. Тополі Дворічанського
району Харківської області

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ОІЛ-ЦЕНТР 2011", м.
Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 324 136, 80грн.
заборгованості за договором поставки
нафтопродуктів, 259, 30 грн. інфляційних, 4
662, 24 грн. річних та 20 052, 08 грн. штрафу

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Василенко Н.М.,
довіреність від 20.12.13р., представник;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фермерське господарство "ХАВЕЛОВ І.П.",
с. Тополі Дворічанського району
Харківської області звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "ОІЛ-ЦЕНТР 2011", м.
Павлоград Дніпропетровської області 324
136, 80 грн. передоплати за договором
поставки нафтопродуктів №260613 від
26.06.13р., 259, 30 грн. інфляційних, 4 662, 24 грн.
річних та 20 052, 08 грн. пені за період з
22.07.13р. по 12.01.14р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору позивач
платіжними дорученнями №123 від 26.06.13р.
та №146 від 17.07.13р. перерахував
відповідачу передоплату на загальну
суму 513 950, 40 грн., проте відповідачем
було здійснено поставку дизельного
пального лише у кількості 23 148 л. на суму
189 813, 60 грн., що підтверджується
видатковою накладною №90 та
товарно-транспортною накладною від
27.06.13р.

Також, позивач звернувся до суду із
заявою про накладення арешту на
грошові кошти та майно відповідача у
зв'язку з тим, що відповідач ухиляється
від виконання зобов'язання і зможе
розпорядитися своїм майном, що у
подальшому створить реальну
можливість для невиконання рішення
суду у випадку задоволення позовних
вимог.

Позивачем надані письмові пояснення де
останні зазначив, що крім основного
зобов'язання з відповідача мають бути
стягнуті штраф відповідно до п.4.1
Договору за несвоєчасну поставку або
за недопоставку продукції, а саме
дизельного палива, у розмірі подвійної
ставки Національного банку України за
період недопоставки відповідно до суми
недопоставленого дизельного палива, а
саме від суми 324 136, 80 грн. Сума штрафу
складає 20 052, 08 грн.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день, час,
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином відповідно до вимог
частини 1 статті 64 Господарського
процесуального кодексу України за
адресою, зазначеною у позові.
Направлена господарським судом
відповідачу поштова кореспонденція
повернулася із відміткою органу
поштового зв'язку "за закінченням
терміну зберігання". Відповідно до
підпункту 3.9.1 пункту 3.9 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відзиву на позов відповідач до суду не
надав, тому справа розглядається за
наявними в ній матеріалами (стаття 75
Господарського процесуального кодексу
України).

В судовому засіданні 14.03.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення в порядку ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

26.06.13р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "ОІЛ-ЦЕНТР 2011" (далі -
Постачальник) та фермерським
господарством "ХАВЕЛОВ І.П." (далі -
Покупець) укладено договір поставки
нафтопродуктів №260613 (далі - Договір)
згідно п.1.1 якого Постачальник
зобов'язався забезпечити поставку в
обумовлені строки на підставі
письмових заявок Покупця, а Покупець
зобов'язався прийняти та сплатити на
умовах, зазначених у Договорі,
нафтопродукти (далі - Товар),
асортимент, кількість та ціна, які
вказані у видаткових накладних.

Товар поставляється узгодженими
партіями за попереднім замовленням
Покупця протягом 5 днів з моменту
отримання передоплати у розмірі 100% (п.2.1
Договору).

Згідно п.2.8 Договору Постачальник
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання по поставці товару з
моменту передачі товару Покупцю
(представнику Покупця) або
транспортній організації, в залежності
від умов поставки, обумовлених цим
Договором або додатковими угодами до
даного Договору. Факт передачі товару
підтверджується відповідним Актом
приймання-передачі товару та/або
накладною. Постачальник не несе
відповідальності за недостачу товару,
яка виникла після її передачі Покупцю
(представнику Покупця) або
транспортній організації, в залежності
від умов поставки.

Право власності на товар переходить до
Покупця з моменту поставки. Моментом
поставки товару вважається дата, яка
вказана у Акті приймання-передачі
товару та/або накладній (п. 2.9 Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору Покупець
здійснює оплату поставки товару шляхом
безготівкового розрахунку, на підставі
рахунку, який надає Постачальник. Датою
оплати вважається дата зарахування
грошових коштів на поточний
розрахунковий рахунок Постачальника
(п.3.2 Договору).

Щомісяця сторони підписують акт звірки
взаєморозрахунків. Кожна сторона
зобов'язана протягом 5 робочих днів з
моменту отримання від іншої сторони
Договору, Акту звірки
взаєморозрахунків, підписати його та
направити іншій стороні, або в той же
строк направити свої обґрунтовані
зауваження до Акту звірки
взаєморозрахунків (п.3.3 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі рахунків №210 від 26.06.13р. та №256
від 17.07.13р. позивач перерахував
відповідачу передоплату на загальну
суму 513 950, 40 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями №123 від 26.06.13р.
та №146 від 17.07.13р.

Згідно з частиною другою статті 712
Цивільного кодексу України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Так, відповідно до ст.265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій
стороні - покупцеві товар (товари), а
покупець зобов'язується прийняти
вказаний товар (товари) і сплатити за
нього певну грошову суму. До відносин
поставки, не врегульованих цим
Кодексом, застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Відповідач зобов'язання за Договором
виконав частково здійснивши поставку
товару на суму 189 813, 60 грн. згідно до
видаткової накладної №90 від 27.06.13р., що
також підтверджується Актом звірки
взаємних розрахунків від 26.09.13р.

Листом №б/н від 24.07.13р. (а.с. 31) позивач
звернувся до відповідача з вимогою про
повернення грошових коштів у сумі 324 136,
80 грн. В підтвердження отримання 30.07.13р.
відповідачем зазначеного листа
позивачем надано поштове повідомлення.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу
України якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Доказів повернення суми попередньої
оплати товару в розмірі 324 136, 80 грн.
відповідач не надав, доводи позивача,
наведені в обґрунтування позову, не
спростував.

З огляду на викладене, є правомірними
та такими, що підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача суму
попередньої оплати в розмірі 324 136, 80
грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Застосування позивачем частини другої
статті 625 Цивільного кодексу України
щодо стягнення з відповідача суми
індексу інфляції та трьох процентів
річних є помилковим, оскільки
стягнення з постачальника суми
попередньої оплати, перерахованої за
договором на поставку природного
нафтопродуктів, не вважається грошовим
зобов'язанням у розумінні статті 625
Цивільного кодексу України (аналогічна
правова позиція викладена у постанові
Верховного Суду України №5011-42/13539-2012
від 15.10.13р.).

За такі дії відповідач несе
відповідальність, передбачену
частиною третьою статті 693 Цивільного
кодексу України, коли на суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Згідно ч. 2 ст. 536 Цивільного кодексу
України розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

За невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань за Договором сторони
несуть відповідальність, визначену
розділом 4 Договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Статтею 611
Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Статтями 193, 199 Господарського
процесуального кодексу України,
частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Заходами відповідальності у вигляді
застосування Господарських санкцій
передбачено частиною І статті 216 та
частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України.

Згідно зі статтями 230, 231 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми, яку відповідач
зобов'язаний сплатити за невиконання
чи неналежне виконання господарського
зобов'язання. Якщо розмір штрафних
санкцій не визначено, санкції
застосовуються у розмірі,
передбаченому договором.

Згідно ч.1 ст. 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом
(стаття 548 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов'язання може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (стаття 549
Цивільного кодексу України).

За порушення строків поставки товару в
Договорі сторони встановили
відповідальність у вигляді штрафу у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період, за який нараховується штраф,
від вартості недопоставленого товару
(п.4.1 Договору).

Позивач просить стягнути штраф за
непоставлений товар у розмірі 20 052, 08
грн.

Суд вважає необхідним задовольнити
позовні вимоги щодо стягнення штрафу у
сумі 20 052, 08 грн., яка правомірно
нарахований.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог
у сумі 6 883, 78 грн.

У відповідності до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду. Умовою
застосування заходів до забезпечення,
згідно ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України є
достатньо обґрунтоване припущення, що
майно яке є у відповідача може зникнути
або погіршитись. Тобто для вжиття
заходів до забезпечення позову
необхідно надання відповідних доказів.
Посилання позивача на те, що відповідач
не виконує зобов'язання за договором не
є "обґрунтованим" у розумінні ст.66
Господарського процесуального кодексу
України. Будь-які докази, що майно може
зникнути, про наміри відповідача
здійснити його реалізацію позивачем не
надані. Таким чином, заява про
забезпечення позову підлягає
відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 525, 526, 530, 693 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 193, 199 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 33, 34, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву фермерського господарства
"ХАВЕЛОВ І.П." про забезпечення позову
відхилити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ОІЛ-ЦЕНТР 2011" (51400,
Дніпропетровська область, м. Павлоград,
вул. Полтавська, 93/3, ) на
користь фермерського господарства
"ХАВЕЛОВ І.П." (62712, Харківська область,
Дворічанський район, с. Тополі, вул.
Нова, 10, ) попередню
оплату у сумі 324 136, 80 грн., штраф у
розмірі 20 052, 08 грн. та судовий збір у
сумі 6 883, 78 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 14.03.2014 року.

Суддя Е.М. Бондарєв