Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" березня 2014 р.
Справа № 906/41/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кравець С.Г.,

при секретарі Гекалюк О.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: Федєчкіна О.А. -
представника за довіреністю від
12.09.2012р.;

від відповідача: Фещенка Р.В. -
представника за довіреністю №10-796

від 01.10.2012р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Національного банку України
(м.Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Папір-Мал" (м.Малин-2)

про стягнення 235502,07 грн.

Національний банк України звернувся до
господарського суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Папір-Мал" про
стягнення 235502,07грн. з яких: 234316,37грн.
заборгованість за надані послуги,
1185,70грн. три відсотки річних.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 16.01.2014р.
позовну заяву Національного банку
України прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 04.02.2014р. та зобов'язано
сторони надати документи необхідні для
розгляду справи.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 23.01.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді Кравець
С.Г. 04.02.2014р. у відрядженні, розгляд
даної справи було призначено на 06.02.2014р.
та зобов'язано сторони надати
документи необхідні для розгляду
справи.

Зважаючи на неявку представника
відповідача та заявлене ним клопотання
про відкладення розгляду справи,
необхідність витребування доказів,
ухвалою від 06.02.2014р. господарський суд
відклав розгляд справи на 06.03.2014р.

На адресу господарського суду
Житомирської області 06.03.2014р. від
відповідача надійшов письмовий відзив
від 05.03.2014р. за №03-123 на позовну заяву з
доданими до нього документами (а.с.61-100).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити. Зазначив, що станом на
06.03.2014р. заборгованість ТОВ "Папір-Мал"
не змінилась і становить 235502,07грн., з
яких: 234316,37грн. основний борг, 1185,70грн. 3%
річних. Пояснив, що рахунки вручались
ТОВ "Папір-Мал" під розписку, про що
свідчать підписи працівників
відповідача на рахунках.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав у
повному обсязі з підстав, зазначених у
відзиві на позовну заяву. Посилаючись
на скрутне фінансове становище просить
суд розстрочити виконання рішення суду
терміном на 8 місяців з березня 2014 року
по жовтень 2014 року.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
07.12.2012р. між Національним банком
України (позивач/виконавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Папір-Мал"
(відповідач/споживач) укладено договір
№103ф на приймання і очищення стічних
вод (далі - договір), відповідно до п.1.1
якого виконавець зобов'язався
забезпечити приймання і очищення (далі
- послуги) стічних вод споживача на
очисних спорудах виконавця в об'ємі
(орієнтовно) 547500м.куб. на рік, 46500м.куб.
на місяць, 1500м.куб на добу протягом дії
цього договору, а споживач зобов'язався
оплатити надані йому послуги на умовах,
передбачених цим договором (а.с.14-18).

Розділом 5 договору №103ф від 07.12.2012
сторони визначили порядок проведення
розрахунків за надані послуги. Так, в
п.5.1 сторони погодили, що розрахунки по
даному договору здійснюються шляхом:

- перерахуванням споживачем на
розрахунковий рахунок виконавця
коштів;

- зарахування споживачем зустрічних
однорідних вимог, які оформляються
відповідним актом, що підписується
повноваженими особами обох сторін
відповідно до протоколу погодження
договірної ціни (додаток №1 до
договору) та акту про кількість наданих
послуг за відповідний розрахунковий
період.

Згідно з п.5.2 договору, розрахунковим
періодом є календарний місяць.

Розрахунки за послуги в першому
календарному місяці з дня підписання
даного договору проводяться на
підставі рахунку, який виконавець
виставляє споживачу після закінчення
розрахункового періоду. Споживач
зобов'язаний оплатити цей рахунок
протягом 3 (трьох) банківських днів
після його одержання (п.5.3 договору).

Пунктом 5.4 договору сторони обумовили,
що розрахунки за кожний наступний
календарний місяць проводяться шляхом
перерахування споживачем попередньої
оплати в розмірі 50% від суми вартості
послуг наданих в попередньому
календарному місяці. Сума попередньої
оплати перераховується споживачем
протягом 3 (трьох) банківських днів
після одержання від виконавця рахунку
на цю суму.

Відповідно до п.5.5 договору по
закінченні кожного календарного
місяця виконавець виставляє споживачу
рахунок на суму різниці між вартістю
фактично наданих послуг і попередньою
оплатою. Вказаний рахунок споживач
зобов'язаний оплатити протягом 3 (трьох)
банківських днів після його одержання.

07.12.2012р. сторони підписали протокол
погодження договірної ціни на
приймання і очищення стічних вод
(додаток №1 до договору №103ф), в якому
сторони погодили ціну приймання і
очищення стічних вод за тис.м.куб в сумі
5582,63грн. (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що у
відповідності до умов договору №103ф
від 07.12.2012р., позивачем у період з
вересня 2013 року по листопад 2013 року
надано відповідачу послуги по
прийманню і очищенню стічних вод в
кількості 34977м.куб. на загальну суму
234316,37грн., що підтверджується
підписаними представниками сторін
актами про кількість наданих послуг по
прийманню і очищенню стічних вод від
01.10.2013р., від 01.11.2013р., від 02.12.2013р. (а.с.20-22),
рахунками-фактурами № від 30.09.2013р.
на суму 85521,42грн., № від 31.10.2013р. на
суму 57237,59грн., № від 30.11.2013р. на
суму 91557,36грн.

З метою належного виконання
відповідачем умов договору в частині
проведення розрахунків за отримані
послуги, позивачем по закінченню
кожного спірного календарного місяця,
за результатами наданих послуг було
вручено відповідачу рахунки-фактури на
загальну суму 234316,37грн., про що свідчать
підписи представників відповідача на
супровідних листах до відповідних
рахунків (а.с.26-28).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечувалось
представником відповідача в судовому
засіданні, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Папір-Мал" свої
зобов'язання не виконало, грошові кошти
в сумі 234316,37грн. станом на день розгляду
справи позивачу не перерахувало.

Таким чином, внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань, у останнього
утворилась заборгованість перед
позивачем, яка станом на день судового
розгляду справи становить 234316,37грн., що
підтверджується довідкою позивача про
стан заборгованості №59 від 04.03.2014р.
(а.с.60).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України
передбачено, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України, договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

За статтею ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Станом на час прийняття рішення,
відповідач не надав суду доказів
погашення заборгованості перед
позивачем за отримані у період з
вересня 2013 року по листопад 2013 року
послуги по прийманню і очищенню
стічних вод на суму 234316,37грн.

Таким чином, вимоги позивача в частині
стягнення основної заборгованості в
сумі 234316,37грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач
просить стягнути з відповідача 1185,70грн.
3% річних.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У відповідності до ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За порушення відповідачем своїх
зобов'язань за договором №103ф на
приймання і очищення стічних вод від
07.12.2012р., відповідно до ст.625 ЦК України,
позивачем нараховано до стягнення з
відповідача 1185,70грн. 3% річних (а.с.10).

Перевіривши розрахунки позивача,
господарський суд встановив
правомірність здійснених позивачем
нарахувань 3% річних за визначені
останнім періоди та, відповідно,
обґрунтованість заявлених позовних
вимог щодо стягнення 1185,70грн. 3% річних.
Позов в цій частині підлягає
задоволенню.

Стаття 33 ГПК України визначає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідач не спростував належними
доказами обґрунтованість позовних
вимог, доказів сплати заборгованості
суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, позов
обґрунтований, підтверджений
належними доказами, що містяться в
матеріалах справи та підлягає
задоволенню: з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача 234316,37грн.
основного боргу та 1185,70грн. 3% річних.

Стосовно клопотання відповідача,
зазначеного у відзиві №03-123 від 05.03.2014р.
на позовну заяву (а.с.62-63) про розстрочку
виконання судового рішення, суд
враховує наступне.

Відповідно до п.6 ст.83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Згідно приписів ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи може відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року за №9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
роз'яснено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування клопотання про
розстрочку виконання рішення
відповідач зазначає про те, що через
тимчасові фінансові труднощі
товариство неспроможне одноразовим
платежем сплатити позивачу суму боргу.
Посилаючись на баланс Товариства з
обмеженою відповідальністю "Папір-Мал"
станом на 31.12.2013р. (а.с.80) вказує, що
кредиторська заборгованість за товари,
роботи, послуги становить 27403000,00грн.
Крім цього, має місце виконання
зобов'язання з повернення кредиту -
85000000,00грн., та відсотків у розмірі 17%
річних за користування ним по договору
кредитної лінії №369/31/6, укладеному
30.06.2010р. між ПАТ "Державний ощадний банк
України" та ТОВ "Папір-Мал", що, в свою
чергу, збільшує фінансове навантаження
на товариство (а.с.83-100). Таке становище
на підприємстві значно ускладнює
можливість одноразовим платежем
погасити заборгованість позивачу.
Водночас стверджує, що підприємство
спроможне сплатити суму
заборгованості рівними частинами
впродовж восьми місяців.

Представник позивача в судовому
засіданні не заперечив проти
розстрочки виконання рішення суду.

Враховуючи, що вищевикладені обставини
відповідачем підтверджено належними
доказами, відповідно до вимог ст.33 ГПК
України, суд дійшов висновку про
наявність обставин, що ускладнюють
негайне виконання рішення
господарського суду і вважає, що
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення згідно
запропонованого ним графіку підлягає
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст.49 ГПК України,
покладаються на відповідача.

При цьому, в процесі вирішення спору
судом встановлено, що при зверненні з
позовом у даній справі позивач сплатив
судовий збір в сумі 4786,10грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№40339 (#767678301) від 26.12.2013р. (а.с.8).

У позовній заяві позивач заявив
клопотання про повернення надмірно
сплаченого судового збору у розмірі
76,06грн. (а.с.5).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2
частини 2 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011р., за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
справляється судовий збір у розмірі - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом
згідно з пунктом 1 частини першої
статті 7 Закону України "Про судовий
збір" є підставою для повернення
відповідної суми судового збору.

Статтею 8 Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" установлено
на 2014 рік мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривні.

Таким чином, у даному випадку позивач
мав сплатити судовий збір у сумі
4710,04грн.

Однак, при зверненні з позовом у даній
справі, позивач сплатив судовий збір в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом, а саме на 76,06грн.

Згідно з п.5.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21.02.2013 №7 питання
про повернення сплаченої суми судового
збору вирішується господарським судом
за результатами розгляду відповідних
матеріалів, у тому числі й за
відсутності заяви (клопотання) сторони
чи іншого учасника судового процесу
про повернення суми судового збору.

За таких обставин, позивачу з
Державного бюджету України слід
повернути зайво сплачений судовий збір
в сумі 76,06грн., сплачений за платіжним
дорученням №40339 (#767678301) від 26.12.2013р.

На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 610, 612, 625, 626, 629
ЦК України, ст.ст. 173, 193 ГК України,
керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Папір-Мал" (11602,
Житомирська область, м.Малин,
вул.Неманихіна, буд. 2, ідентифікаційний
код 30477405) на користь Національного
банку України (01601, м.Київ,
вул.Інститутська, буд.9,
ідентифікаційний код 00032106):

- 234316,37грн. - основного боргу,

- 1185,70грн. - 3% річних,

- 4710,04грн. - витрат по сплаті судового
збору.

3. Розстрочити виконання рішення
господарського суду Житомирської
області від 29.10.2013 у справі №906/41/14 з
моменту набрання ним законної сили
шляхом сплати Товариством з обмеженою
відповідальністю "Папір-Мал" (11602,
Житомирська область, м.Малин,
вул.Неманихіна, буд. 2, ідентифікаційний
код 30477405) на користь Національного
банку України (01601, м. Київ, вул.
Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний
код 00032106) грошових коштів у розмірі
234316,37грн. наступним чином:

- березень 2014 - 29289,54грн.;

- квітень 2014- 29289,54грн.;

- травень 2014 - 29289,54грн.;

- червень 2014 - 29289,54грн.;

- липень 2014 - 29289,54грн.;

- серпень 2014 - 29289,54грн.;

- вересень 2014 - 29289,54грн.;

- жовтень 2014 - 29289,59грн.

4. Повернути Національному банку
України (01601, м. Київ, вул. Інститутська,
буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) з
Державного бюджету України зайво
сплачену суму судового збору в розмірі
76,06грн.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.03.14

Суддя
Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (рек.з пов.);