ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 березня 2014 року Справа № 904/6833/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Дунаєвської
Н.Г.,суддів:Гольцової Л.А., Мележик
Н.І.розглянувши касаційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4на
рішеннягосподарського суду
Дніпропетровської області від 04.11.2013та
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
16.01.2014 у справі№ 904/6833/13господарського
суду Дніпропетровської областіза
позовомКриворізької міської
радидоФізичної особи - підприємця
ОСОБА_4третя особа на стороні позивача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет споруКриворізька центральна
об'єднана податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів у Дніпропетровській області
про стягнення заборгованості по
орендній платі за землю у розмірі 52
019,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК
України до касаційної скарги
додаються, зокрема, докази сплати
судового збору.

01.11.2011 набрав чинності Закон
України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий
збір", який визначає правові засади
справляння судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Стаття 4 Закон України "Про судовий
збір" встановлює, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Касаційна скарга Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 подана 05.02.2014 (згідно
поштового штемпеля на конверті).

Відповідно до п.8 частини першої ст. 40
Бюджетного кодексу України розмір
мінімальної заробітної плати
визначається в Законі про Державний
бюджет на відповідний рік.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" визначено мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі на
1 січня - 1218,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2
частини 2 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" ставка судового збору, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви майнового характеру, становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4
Закону України "Про судовий збір"
визначено, що ставка судового збору,
який підлягає сплаті за подання
касаційної скарги на рішення суду,
становить 70 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви, а у разі подання позовної заяви
майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Заявником у касаційному порядку
оскаржуються рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
04.11.2013 та постанова Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
16.01.2014 по справі № 904/6833/13 у повному
обсязі (тобто за однією майновою
вимогою).

Таким чином, додана ФОП ОСОБА_4 до
матеріалів касаційної скарги
квитанція від 05.02.2014 №2645.137.1 свідчить
про сплату скаржником лише 860,25 грн.
судового збору, тобто у розмірі
меншому, ніж встановлений
законодавством України на 2014 рік, за
розгляд касаційної скарги на постанову
апеляційної інстанції, якою
переглянуто рішення місцевого
господарського суду. Сума судового
збору в даному випадку складає 913, 50 грн.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 111ГПК
України касаційна скарга підписується
особою, яка подала скаргу або її
уповноваженим представником.

Від імені юридичної особи - скаржника
касаційна скарга підписується
керівником, а в разі її підписання
представником скаржника, то на
вчинення такої процесуальної дії
останній повинен бути уповноважений
довіреністю, засвідченою підписом
керівника та печаткою юридичної особи
із обов'язковим залученням такої
довіреності до скарги.

Подана касаційна скарга від імені
скаржника підписана представником за
довіреністю ОСОБА_5

В підтвердження повноважень ОСОБА_5 до
касаційної скарги додано копію
(ксерокопію) довіреності від 07.06.2013.

Отже, зазначена копія довіреності не
може вважатись судом належним доказом,
який визначає повноваження ОСОБА_5,
оскільки згідно ч.2 ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.

Після усунення обставин,
зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 ч. 1 цієї
статті, касаційна скарга може бути
подана повторно (ч. 2 ст. 1113 ГПК України).

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України,
Вищий господарський суд України,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 04.11.2013 та на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 у справі
№904/6833/13 повернути скаржнику.

Головуючий суддя
Н.Г. Дунаєвська

Судді
Л.А. Гольцова

Н.І. Мележик