ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.03.2014
Справа № 905/601/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання
Ляшенко О.І.

за участю представників сторін

від прокуратури: Овчаренко О.С. за
посвідченням № 009455 від 15.10.2012р.

від позивача: Колесникова Г.М. -
керівник на підставі розпорядження №
244ос від 17.12.2012р.

від відповідача : не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали

за позовом Кіровської міжрайонної
прокуратури Донецької області в
інтересах держави в особі Відділу
культури та туризму Кіровської міської
ради

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1

про стягнення 4958,05 грн.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду
перебуває справа за позовом Кіровської
міжрайонної прокуратури Донецької
області в інтересах держави в особі
Відділу культури та туризму Кіровської
міської ради про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4
заборгованості у розмірі 4958,05 грн., з
яких: 3211,75 грн. плати за оренду
комунального майна у період з березня
2012 року по грудень 2013 року та пеня - 322,90
грн., відшкодування витрат на
утримання майна у період з березня 2012
року по грудень 2013 року в сумі 1293,94 грн.
та пеня - 129,38 грн., а також сума
відшкодування земельного податку у
розмірі 113,96 грн.

Позов мотивований невиконанням
орендарем за весь час дії договору
оренди зобов'язань щодо оплати
орендної плати за користування
нежитловим приміщенням, що відноситься
до комунальної власності м. Кіровське,
та зобов'язань щодо оплати видатків на
утримання орендованого приміщення, а
також тим, що невиконання вказаних
зобов'язань завдає шкоди інтересам
держави та позбавляє можливості
використовувати відповідно до закону
кошти, отримані за оренду об'єктів, що
знаходяться у комунальній власності,
та в міський бюджет не надходять кошти,
які повинні забезпечувати виконання
міських соціально-економічних завдань.

Нормативно вимоги обґрунтовані ст.ст. 2,
3, 10, 18, 19 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
ст.ст. 526, 625, 629, 632, 762 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 67, 174, 193 Господарського
кодексу України та ст. 20, 36-1 Закону
України «Про прокуратуру».

На підтвердження вимог надано суду
договір оренди № 2 від 01.03.2012р. з
додатком, акт приймання-передачі майна
від 01.03.2012р., договір про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю №
2 від 01.03.2012р., акти-розрахунки вивозу
побутових відходів, претензії від
04.07.2012р. № 163, від 28.02.2013р. № 26, від 27.03.2013р.
№ 33, від 02.08.2013р. № 99, від 19.11.2013р. № 157,
розрахунок позовних вимог, рішення
Кіровської міської ради від 14.06.2001 р. №
ІІІ/ХХІV-23 «Про затвердження акту
прийому-передачі будівлі палацу
культури ім..С.М.Кірова до комунальної
власності територіальної громади
міста Кіровське», статутні документи
позивача та відповідача, копії яких
долучено до матеріалів справи.

Відділ культури та туризму Кіровської
міської ради позовні вимоги прокурора
підтримав, через канцелярію суду надав
детальний розрахунок пені.

Відповідач у жодне судове засідання не
з'явився, письмового відзиву не надав.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи, що процесуальні документи
у цій справі направлені відповідачу за
адресою, вказаною у позові і ця адреса
відповідає місцезнаходженню,
визначеному у витягу з Єдиного
держаного реєстру юридичних осіб та
фізичних-осіб підприємців та свідоцтві
про реєстрацію юридичної особи, тому
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи
належним чином, але не скористався
своїм правом на участь у судовому
засіданні.

На переконання суду, наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для вирішення спору, тому
справа розглядається за наявними
матеріалами без участі відповідача
згідно статті 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
позивача, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
домовленість сторін.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як вбачається, між Відділом культури та
туризму Кіровської міської ради, як
орендодавцем, та відповідачем, як
орендарем, укладено договір оренди від
01.03.2012р. № 2.

Предметом цього договору є тимчасове,
платне користування нерухомим майном
площею 17 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Кіровське Донецької
області, пл. ім.С.М.Кірова, буд. 1, на
першому поверсі триповерхової споруди,
для розміщення офісу.

Вступ орендаря у тимчасове платне
володіння та користування майном
здійснюється з моменту підписання
сторонами акту прийому-передачі (п.2.1
договору).

Майно вважається поверненим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акту прийому-передачі (п. 2.4
договору).

Строк дії договору сторонами визначено
у п.6.1 та встановлено, що цей договір діє
з 01.03.2012р. до 31.12.2014р.

Договір № 2 від 01.03.2012р. підписаний
обома сторонами без розбіжностей.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України та ч.1
ст.283 Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Згідно частини другої статті 640
Цивільного кодексу України, якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Передання наймачеві будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Матеріали справи свідчать, що 01.03.2012р.
орендодавець передав у тимчасове,
платне користування, а відповідач
прийняв без зауважень за актом
приймання-передачі нежитлове
приміщення для розміщення офісу площею
17 кв.м., за адресою: м. Кіровське, пл.
Ім.С.М.Кірова, вартістю 1955766,61 грн.
Згідно цього акту приймання-передачі,
приміщення придатне до експлуатації за
призначенням.

Згідно з ч.1 ст.286 ГК України орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Плата за користування
майном встановлюється договором найму
(ч.1 ст.762 ЦК України).

У пункті 3.1 договору сторони
встановили, що орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої рішенням міської ради №
5/42-8 від 17.03.2009р. та № 5/43-9 від 14.04.2009р. і
складає без ПДВ 146,39 грн., нарахування
ПДВ на суму орендної плати
здійснюється в порядку, визначеному
чинним законодавством. Орендна плата
за місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за попередній місяць (п.3.2 договору).

Орендна плата перераховується на
розрахунковий рахунок відділу
культури та туризму Кіровської міської
ради щомісяця, не пізніше 15 числа
місяця, що є наступним за звітним
місяцем (п.4.3 договору).

У пункті 3.5 договору оренди сторони
визначили, що орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не у
повному обсязі, підлягає індексації і
стягується в міський бюджет з
урахуванням пені у розмірі 2-х
облікових ставок НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Також, один раз на рік орендар
зобов'язався відшкодовувати
орендодавцю витрати на оплату
земельного податку згідно розрахунку
(п.3.7 договору).

За розрахунком суми земельного
податку, що є додатком 2 до договору
оренди № 2 від 01.03.2012р., сума земельного
податку при здачі в оренду на рік
складає 62,18 грн., сума земельного
податку на місяць складає 5,18 грн.

Також між позивачем, як
балансоутримувачем, та відповідачем,
як орендарем, укладено договір № 2 від
01.03.2012р., предметом якого є
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю.

За цим договором орендар зобов'язаний
відшкодовувати оплату комунальних
послуг за діючими розцінками і
тарифами (п.2.1.2 договору) та не пізніше 15
числа звітного місяця вносити плату на
рахунок балансоутримувача будівлі на
відшкодування комунальних послуг та
витрат на утримання будівлі, а також,
при несвоєчасному внесенні плати
відповідач зобов'язується сплачувати
пеню із розрахунку двох облікових
ставок НБУ від несплаченої суми
наданих послуг за кожен день
прострочки (п.2.2.3 договору).

Відповідно до розрахунку
відшкодування фактичних витрат на
утримання приміщення, що є додатком до
вказаного договору, складають: 45,58 грн. -
видатки на утримання приміщення на
місяць; 5,32 грн. - відшкодування оплати
за водопостачання та водовідведення;
відшкодування витрат по вивозу ТБО -
згідно акту; відшкодування оплати за
електроенергію - згідно лічильника.

З огляду на ст.174 ГК України, ст.11 ЦК
України, укладені між сторонами
договори є підставою для виникнення у
їх сторін прав та обов'язків,
визначених ними.

За поясненнями прокурора та позивача,
відповідач весь час дії договору
оренди не сплачував ані орендну плату,
ані витрати на оплату земельного
податку. У період з березня 2012 року по
грудень 2013 року за відповідачем
рахується заборгованість у сумі 3211,75
грн. з плати за оренду комунального
майна та сума відшкодування земельного
податку у розмірі 113,96 грн.

Також, за відповідачем рахується
заборгованість з відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
нерухомого майна за період з березня
2012р. по грудень 2013р. у сумі 1293,94 грн.

В матеріалах справи відсутні і
відповідачем не надано доказів
внесення орендної плати, відшкодування
земельного податку та відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна у
порядку та строки, обумовлені
договором оренди та договором про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю
від 01.03.2012р. № 2.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічна
норма міститься у п.7 ст.193 ГК України.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.599 ЦК
України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено і відповідачем не
спростовано наявності заборгованості
за період з березня 2012 року по грудень
2013 року з орендної плати у розмірі 3211,75
грн., з відшкодування земельного
податку у розмірі 113,96 грн. та з
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
нерухомого майна у розмірі 1293,94 грн.,
тому позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) є порушенням
цього зобов'язання; боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
виконав зобов'язання у строк,
встановлений договором або законом.

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчисляється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України та п.1
ч.2 ст.258 ЦК України, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік. За
приписами ч.1 ст.261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Порядок обчислення
позовної давності не може бути
змінений за домовленістю сторін (ч.2
ст.260 ЦК України).

Суд враховує, що згідно з практикою
Європейського суду з прав людини, яку у
відповідності до статті 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" суди застосовують
при розгляді справ як джерело права,
позовна давність - це законне право
правопорушника уникнути
переслідування або притягнення до суду
після закінчення певного періоду після
скоєння правопорушення. Боржник має
певні матеріально-правові права, які
безпосередньо пов'язані з позовною
давністю. Будь-який суд національної
юрисдикції, вирішуючи питання про
пропуск кредитором позовної давності,
фактично вирішує питання не тільки про
право кредитора на звернення до суду за
захистом свого порушеного права, але й
про право боржника бути звільненим від
переслідування або притягнення до суду
(рішення Європейського суду з прав
людини від 20.09.2011 року у справі "ВАТ
"Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії")

Як вбачається, позивачем за
прострочення відповідачем оплати
орендної плати та відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна
нарахована пеня, яка пред'явлена до
стягнення. За розрахунком позивача, по
зобов'язанням з орендної плати за
період з березня 2012р. по грудень 2013р.
пеня складає 428,32 грн., по зобов'язанням
з відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
нерухомого майна за період березень
2012р. - грудень 2013р. складає 170,92 грн.

Перевіривши наданий розрахунок пені,
суд вважає такий розрахунок
необгрунтованим та зробленим без
врахування приписів частини шостої
статті 232 ГК України, частини другої
статті 260, статті 261 ЦК України.
Позивачем пропущено строк позовної
давності по вимозі про стягнення пені
за період з березня по грудень 2012 року
включно, оскільки з позов подано до
суду лише 29.01.2014р. Отже, вимоги про
стягнення пені підлягають задоволенню
частково.

Враховуючи приписи вищенаведених норм
права та умов договорів, розрахунок
пені має виглядати наступним чином:

- по зобов'язанням з орендної плати за
січень-грудень 2013 року розмір пені
складає 80,14 грн., у тому числі: за січень
2013р. за період з 16.02.2013р. по 16.08.2013р. від
боргу у сумі 145,51 грн. - 10,60 грн.; за лютий
2013р. за період з 16.03.2013р. по 16.09.2013р. від
боргу у сумі 145,80 грн. - 10,55 грн.; за
березень 2013р. за період з 16.04.2013р. по
16.10.2013р. від 146,09 грн. - 10,27 грн.; за квітень
2013р. за період з 16.05.2013р. по 16.11.2013р. від
145,95 грн. - 10,07 грн.; за травень 2013р. за
період 16.06.2013р. по 16.12.2013р. від 145,95 грн. -
9,80 грн.; за червень 2013р. за період з
16.07.2013р. по 31.12.2013р. від 145,95 грн. - 8,90 грн.;
за липень 2013р. за період з 16.08.2013р. по
31.12.2013р. від 146,09 грн. - 7,18 грн.; за серпень
2013р. за період з 16.09.2013р. по 31.12.2013р. від
146,09 грн. - 5,57 грн.; за вересень 2013р. за
період з 16.10.2013р. по 31.12.2013р. від 145,95 грн. -
4,00 грн.; за жовтень 2013р. за період з
16.11.2013р. по 31.12.2013р. від 144,93 грн. - 2,37 грн.;
за листопад 2013р. за період з 16.12.2013р. по
31.12.2013р. від 144,93 грн. - 0,83 грн.

- по зобов'язанням з відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
нерухомого майна за січень-грудень 2013
року розмір пені складає 32,82 грн., у тому
числі: за січень 2013р. за період з
16.02.2013р. по 16.08.2013р. від боргу у сумі 56,08
грн. - 4,08 грн.; за лютий 2013р. за період з
16.03.2013р. по 16.09.2013р. від 56,08 грн. - 4,06 грн.;
за березень 2013р. за період з 16.04.2013р. по
16.10.2013р. від 68,43 грн. - 4,81 грн.; за квітень
2013р. за період з 16.05.2013р. по 16.11.2013р. від
59,51 грн. - 4,11 грн.; за травень 2013р. за
період 16.06.2013р. по 16.12.2013р. від 61,14 грн. -
4,10 грн.; за червень 2013р. за період з
16.07.2013р. по 31.12.2013р. від 58,36 грн. - 3,56 грн.;
за липень 2013р. за період з 16.08.2013р. по
31.12.2013р. від 59,66 грн. - 2,93 грн.; за серпень
2013р. за період з 16.09.2013р. по 31.12.2013р. від
58,99 грн. - 2,25 грн.; за вересень 2013р. за
період з 16.10.2013р. по 31.12.2013р. від 58,59 грн. -
1,61 грн.; за жовтень 2013р. за період з
16.11.2013р. по 31.12.2013р. від 59,28 грн. - 0,97 грн.;
за листопад 2013р. за період з 16.12.2013р. по
31.12.2013р. від 59,05 грн. - 0,34 грн.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі усіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на матеріали справи та норми
чинного законодавства, суд дійшов
висновку, що відповідач не спростував
доводи позивача жодним доказом, втім,
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково через невірний розрахунок
санкцій (пені).

Судові витрати покладаються на
відповідача відповідно до статті 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 75, 82 - 84 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Кіровської міжрайонної
прокуратури Донецької області в
інтересах держави в особі Відділу
культури та туризму Кіровської міської
ради до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення 4958,05 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (86300, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на
користь Відділу культури та туризму
Кіровської міської ради (86300, Донецька
область, м. Кіровське, вул. Шахтарська,
буд. 39, ЄДРПОУ 3452414, р/р 0369 в ГУДКС в
Донецькій області, МФО 834016)
заборгованість з орендної плати у
розмірі 3211,75 грн. та пеню 80,14 грн.,
заборгованість з відшкодування
земельного податку у розмірі 113,96 грн.,
заборгованість з відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
нерухомого майна у розмірі 1293,94 грн. та
пеню 32,82 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (86300, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на
користь державного бюджету судовий
збір у сумі 1743,93 грн.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили через
десять днів з дня його підписання та
може бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Повний текст рішення складено та
підписано 13.03.2014р.

Суддя
Н.В. Величко

Надруковано 4 прим.:

1 - у справу

1- прокурору

1 - позивачу

1- відповідачу