ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.2014
Справа № 905/8067/13

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Мальцева М.Ю.,
суддів Гриник М.М., Сич Ю.В., при
секретарі судового засідання Шавкун
І.Д., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Костянтинівка-Ювілейний", м.
Костянтинівка

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Костянтинівка

про дострокове розірвання договору
оренди торгових навісів

за участю представників сторін:

від позивача : Капуста Н.В., за
довіреністю б/н від 25.11.2013

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю
04.11.2013

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Костянтинівка-Ювілейний",
м. Костянтинівка
звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Костянтинівка про дострокове
розірвання договору оренди торгових
навісів б/н від 01.08.2013р., порушення умов
договору щодо передачі майна в оренду
без дозволу орендодавця.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на копії договору оренди
б/н від 01.08.2013р., державного акту на
земельну ділянку, паспортів прив'язки
групи тимчасових споруд, претензії від
01.10.2013р. та №26 від 26.10.2013р., повідомлення
про вручення претензії б/н від 01.10.2013р.
та від 26.10.2013р., відповіді на претензію
від 29.10.2013р., порушення умов договору
щодо передачі майна в оренду без
дозволу орендодавця.

09.01.2014р. через канцелярію
господарського суду від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому останній проти позовних вимог
заперечив у повному обсязі. Крім того,
зазначив що, позивач звертаючись до
суду, з вимогою про розірвання договору
оренди б/н від 01.08.2013р. свою позицію
аргументував тим, що укладання
договору суборенди не передбачено
умовами договору від 01.08.2013р., однак
станом на час звернення до суду між
сторонами існувала інша угода за тим же
предметом.

16.01.2014р. представник позивача через
канцелярію суду надав письмові
пояснення, в яких зазначає, що не
погоджується з позицією відповідача
викладеною у відзиві у зв'язку з тим, що
договір на надання площі в оренду б/н
від 01.01.2013р. сторонами розірваний з
01.07.2013р. на підставі заяви ТОВ
"Костянтинівка-Ювілейний" №12 від
25.06.2013р. Крім того, зазначає, що
предметом договору оренди б/н від
01.08.2013р. є торгові навіси в кількості 14
одиниць, розташовані на території
орендодавця, а предметом розірваного
договору на надання площі в оренду б/н
від 01.01.2013р. є площа в розмірі 161,2кв.м.
Також, надав додаткові документи для
долучення до матеріалів справи.

16.01.2014р. представник позивача надав
клопотання про витребування доказів в
порядку ст.38 ГПК України в
Костянтинівському МВ ГУМВС України в
Донецькій області копії договорів
оренди укладених між ФОП ОСОБА_1 та
іншими фізичними особами-підприємцями,
які знаходяться в матеріалах перевірок
(ЄО №7357 від 10.10.2013р., ЄО №7150 від 02.10.2013р.).
Клопотання господарським судом
розглянуто та задоволено.

Ухвалою суду від 16.01.2014р. розгляд справи
продовжений на 15 днів на підставі ст.
69 ГПК України за клопотанням сторін

28.01.2014 розпорядженням в.о.голови
господарського суду Донецької області
справу передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючого судді
Мальцева М.Ю., судді Гриник М.М., судді
Сич Ю.В.

28.01.2014р. представник відповідача
супровідним листом надав додаткові
документи для долучення до матеріалів
справи.

28.01.2013р. Костянтинівським МВ ГУМВС
України у Донецькій області на
виконання ухвали господарського суду
від 16.01.2014р. по справі №905/8067/13
супровідним листом №3/1860 від 27.01.2014р.
надано копії договорів оренди
укладених між ФОП ОСОБА_1 та іншими
фізичними особами-підприємцями.

Представники позивача та відповідача
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляли, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розгляд справи відкладався.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд -,

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем був
укладений договір оренди б/н від
01.08.2013р., згідно з яким орендодавець
(позивач) передає, а орендатор
(відповідач) приймає в оренду торгові
навіси (торгові точки) в кількості 14
одиниць, розташовані на території
орендодавця, у стані, дозволяющему їх
нормальну експлуатацію для здійснення
торгівельної діяльності та супутньої
продукції згідно правилам
торгівлі.(п.1.1 договору).

Згідно додатку №1 до договору оренди
б/н від 01.08.2013р., який підписаний
сторонами, орендодавець передав,
орендар прийняв торгові навіси: № 26
площею 20,7м, №28 площею 27,5м,№29 площею
17,9м, №30 площею 21м, №31 площею 8,9м, №41
площею 15м ,№42 площею 7,5м,№43 площею
7,5м,№44 площею 13,5м,№ 46 площею 23м,№45
площею 12м,№37 площею 7,3м,№47 площею 8м, №27
площею 15м. Всього 14 торгових навісів
загальною площею 180,2м.кв.

Згідно п.п.2.2.1-2.2.2 Орендар
зобов'язується користуватись
торговими точками згідно з
призначенням визначеним п.1.1 даного
договору, та своєчасно вносити орендну
плату згідно умов договору.

Відповідно до п.7.1. строк оренди
визначається з моменту підписання
актів приймання - передання кіосків до
01 серпня 2014р. за умови повного
виконання сторонами своїх обов'язків
за договором.

Як зазначає позивач йому стало відомо
про укладення відповідачем договорів
суборенди майна, що є об'єктами оренди
за договором оренди б/н від 01.08.2013р., без
його згоди як орендодавця. У зв'язку з
чим відповідачу була направлена
претензія б/н від 01.10.2013р. відносно
порушення умов договору щодо укладення
останнім договорів суборенди та
несвоєчасного внесення орендної плати,
оскільки даним договором не
передбачено права орендаря на
укладення договорів суборенди. З
вищевикладених підстав позивач
керуючись п.2 ст.783 ЦК України повідомив
відповідача про розірвання
вищеназваного договору та висловив
вимогу щодо підпису згоди про
розірвання договору оренди.

З пояснень позивача вбачається, що
відповіді на вищезазначену претензію
позивач не отримав.

26.10.2013р. позивач надіслав претензію №26,
в якій зобов'язав орендаря усунути
порушення умов договору.

29.10.2013р. на адресу позивача була
направлена відповідь на претензію, в
якій відповідач відмовив в задоволенні
вимог позивача та запропонував йому
звернутись до органів судової влади.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача до відповідача такими, що не
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 188 Господарського
кодексу України передбачено, що зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 188
Господарського кодексу України
сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на ст. 783 ЦК
України та на те, що відповідачем
порушуються пункти спірного договору,
зокрема, п.2.2.1- стосовно зобов'язання
використовувати об'єкт оренди
відповідно до його призначення, згідно
п.1.1 договору, ч.ч.1-2 ст. 773, 774, ЦК України.

Відповідно до ст. 773 Цивільного кодексу
України, наймач зобов'язаний
користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору. Якщо
наймач користується річчю, переданою
йому у найм, не за її призначенням або з
порушенням умов договору найму,
наймодавець має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

Згідно ст. 774 Цивільного кодексу
України, передання наймачем речі у
користування іншій особі (піднайм)
можливе лише за згодою наймодавця, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Строк договору піднайму не
може перевищувати строку договору
найму. До договору піднайму
застосовуються положення про договір
найму.

Відповідно до ст. 783 Цивільного кодексу
України, наймодавець має право
вимагати розірвання договору найму,
якщо:

1) наймач користується річчю всупереч
договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця
передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою
створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення
капітального ремонту речі, якщо
обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

З доданих до матеріалів справи
документів вбачається, що між
відповідачем та іншими фізичними
особами-підприємцями укладені
договори оренди, а саме: від 01.01.2013р. між
ФОП ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_4, ЧП ОСОБА_5, ЧП
ОСОБА_6, ЧП ОСОБА_7, ЧП ОСОБА_8, ЧП ОСОБА_9,
ЧП ОСОБА_10, ЧП ОСОБА_11, ЧП ОСОБА_12, ЧП
ОСОБА_13,ЧП ОСОБА_14

Відповідно до п. 1.1. предметом даних
договорів є оренда торгових місць.
Місцезнаходження об'єктів оренди
зазначається на плані території
підприємства за адресою АДРЕСА_1.

Строк дії цих договорів відповідно до
п.7.1 з моменту укладання до 31.12.2013р.
включно.

Пунктом 7.2 даних договорів зазначено,
що договір може бути автоматично
продовжено, якщо орендар продовжує
користуватись об'єктом оренди після
закінчення строку дії договору за
умови відсутності протягом одного
місяця заперечень орендодавця.

В той же час слід зазначити, що договір
оренди між позивачем та відповідачем
умови якого як вважає позивач порушені
відповідачем укладено 01.08.2013р. тобто
після укладення вищезазначених
договорів між відповідачем та іншими
фізичними особами-підприємцями.

Доказів стосовно продовження дії цих
договорів, укладення додаткових угод
до них, укладання інших договорів
суборенди даних об'єктів оренди в
період дії спірного договору матеріали
справи не містять.

Таким чином суд робить висновок, що
матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів порушення умов
саме договору оренди б/н від 01.08.2013р. в
частині надання об'єктів, що є
предметом цього договору у суборенду
орендарем без згоди орендодавця.

Крім того, до матеріалів справи додано
договір оренди від 01.01.2013р. строком дії
до 31.12.2013р. включно.

Відповідно до п.1.1 предметом даного
договору є площа 161,2м.кв., згідно
додатку №1 до договору, що розташований
на території підприємства та
надається орендодавцем у тимчасове
користування орендареві для
здійснення господарської діяльності.

Позивач у письмових поясненнях від
16.01.2014р. зазначив, що, договір оренди від
01.01.2013р. сторонами розірваний з 01.07.2013р.
на підставі заяви позивача №12 від
25.06.2013р., а відповідач зазначив, що даний
договір існував і в саме до нього були
укладені інші договори (суборенди).

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги ТОВ
"Костянтинівка-Ювілейний" про
дострокове розірвання спірного
договору оренди не доведеними та
такими що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню в
порядку, що передбачений ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст.9, 11-16, 202, 509, 530, 546, 598, 599,
610, 611, 612, 626, 629, 653, 759, 761, 762 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 20, 67, 188, 189
Господарського кодексу України та
керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 22, 28, 32-34,
36, 43, 49, 82-85 ГПК України господарський
суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Костянтинівка-Ювілейний", м.
Костянтинівка до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Костянтинівка про дострокове
розірвання договору оренди б/н від
01.08.2013р. торгових навісів з №26 по №31, №37
та з №41 по №47.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його прийняття (складання).

Головуючий суддя
М.Ю. Мальцев

Суддя
М.М. Гриник

Суддя
Ю.В. Сич

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено

в
судовому засіданні 06.03.2014 р.

Повне рішення складено 11.03.2014 р.

Надруковано 3 примірника:

1 - позивачу;

1- відповідачу;

1- у справу

Вик.Андрєєва М.А.