ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року
Справа № 904/3840/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Орєшкіної
Е.В. (доповідача)

суддів: Широбокової Л.П., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Гаврилов
О.М.,

представники сторін:

від позивача: Борисенко І.С.,
представник, довіреність №б/н від
30.12.2013 року;

від відповідача: Прохоров О.О.,
представник, довіреність № б/н від
05.02.2014 року;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги публічного акціонерного
товариства "Криворіжгаз" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 17.07.2013 року у справі №904/3840/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область

до комунального підприємства
"Червоненська Житлово-комунальна
дільниця", с.Червоне, Криворізький
район, Дніпропетровська область

про стягнення 49 779 грн. 41 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Криворіжгаз" (далі по тексту - ПАТ
"Криворіжгаз"), з урахуванням уточнень
позовних вимог, звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про
стягнення з комунального підприємства
"Червоненська Житлово-комунальна
дільниця" (далі по тексту - КП
"Червоненська ЖКД") на свою користь
45 364 грн. 15 коп. заборгованості за
спожитий природний газ, 461 грн. 07 коп. 3%
річних, 206 грн. 09 коп. інфляційних
збитків та 2 303 грн. 61 коп. пені.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 17.07.2013
року у справі №904/3840/13 (суддя Юзіков С.Г.)
в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд його скасувати,
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ "Криворіжгаз" задовольнити.

Відповідач проти доводів апеляційної
скарги заперечує, вважає їх
необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення присутніх в судових
засіданнях представників сторін,
перевіривши відповідність оскарженого
рішення нормам діючого законодавства,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (п.1 ст.626
Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 Цивільного кодексу
України).

Між позивачем - ПАТ "Криворіжгаз" та
відповідачем - КП "Червоненська ЖКД"
укладено договір на постачання
природного газу за регульованим
тарифом №2004-п від 31.12.2011 року (далі по
тексту - договір), за умовами якого
постачальник (позивач) зобов'язався
поставити природний газ споживачеві
(відповідачу) в обсягах і порядку,
передбачених договором для
забезпечення потреб останнього, а
споживач, в свою чергу, оплатити
постачальнику вартість газу і наданих
послуг у розмірах, строках, порядку та
на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1 договору договірні
обсяги постачання газу наводяться в
додатку 2 до нього, згідно якого
постачальник здійснює протягом 2012 року
постачання природного газу споживачу
для власного споживання в обсязі
76, 500 тис. куб. м. по місяцях та кварталах,
в тому числі, в листопаді 2012 року - 8 000
куб. м., в грудні 2012 року - 12 000 куб.м.

Послуги з постачання газу
підтверджуються підписаним сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформлюється за даними вузлів обліку,
визначених у додатку 1 до договору (п.2.6
договору).

Акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
споживача з постачальником (п. 2.9
договору).

Згідно п. 4.1 договору розрахунки за
реалізований споживачеві газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
яка здійснює державне регулювання у
сфері енергетики.

Облік обсягів газу, що постачається на
умовах договору, здійснюється згідно з
Правилами обліку природного газу під
час його транспортування
газорозподільними мережами,
постачання та споживання,
затвердженими наказом Міністерства
палива та енергетики України від 27.12.2005
року №618, зареєстрованими в
Міністерстві юстиції України 26.01.2006 за
№67/11941 (п.3.2 договору).

Кількість реалізованого газу
споживачу визначається на межі
балансової належності об'єктів
споживача за допомогою вузлів обліку,
визначених у додатку 1 до договору (п.3.3
договору).

Місячна вартість газу визначається як
добуток ціни газу на загальну
кількість реалізованого газу,
визначену згідно з розділом 3 договору.
Загальна сума вартості договору
складається з місячних сум вартості
договірних обсягів постачання газу
споживачу (п.4.5 договору).

Пунктом 4.6 договору в редакції
додаткової угоди №3 від 30.05.2012 року до
нього передбачено, що оплата вартості
послуг з постачання газу здійснюється
споживачем авансовими та/або плановими
платежами із розрахунку договірного
обсягу постачання газу протягом
періоду оплати відповідно до додатка 2
до договору. Авансові та/або планові
платежі сплачуються споживачем
постачальнику на розрахунковий
рахунок зі спеціальним режимом
використання у розмірі 100% від вартості
запланованого або погодженого
постачальником планового обсягу на
розрахунковий період за п'ять
календарних днів до початку місяця
поставки газу. Споживач самостійно
розраховує суму платежу, виходячи з
ціни газу на наступний розрахунковий
період та відповідної величини
договірного обсягу газу, заявленого на
наступний розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці. У випадку
недоплати вартості послуг з постачання
газу за розрахунковий період споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
розрахунковим. У разі переплати за
фактично спожитий газ сума переплати
зараховується постачальником в
рахунок оплати поставленого газу в
наступному розрахунковому періоді або
повертається на поточний рахунок
споживача на його письмову вимогу. У
разі збільшення підтвердженого обсягу
газу протягом розрахункового періоду
споживач здійснює оплату додатково
заявлених обсягів газу в п'ятиденний
строк після збільшення цього обсягу в
установленому договором порядку.

Відповідно до п.4.7 договору оплата
вартості послуг з постачання газу
здійснюється споживачем виключно
грошовими коштами, що перераховуються
на поточний рахунок із спеціальним
режимом використання постачальника.

Пунктом 4.8 договору сторони
встановили, що у разі виникнення у
споживача заборгованості з оплати
вартості послуг з постачання газу
сторони за взаємною згодою та у
порядку, передбаченому законодавством,
укладають графік погашення
заборгованості, який оформлюється
додатком до договору.

У разі відсутності графіка погашення
заборгованості постачальник має право
грошові кошти, отримані від споживача
за газ в поточному розрахунковому
періоді, зарахувати в рахунок
погашення існуючої заборгованості
споживача відповідно до черговості її
виникнення.

Укладання сторонами та дотримання
споживачем узгодженого графіка
погашення заборгованості не звільняє
споживача від виконання поточних
зобов'язань за договором.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 п.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання, згідно
ст.611 Цивільного кодексу України,
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2.2 договору сторони узгодили,
що у разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
договору, із споживача стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
його прострочення.

Позивач посилається на ті обставини, що
на виконання умов договору ним було
поставлено відповідачеві згідно актів
приймання - передачі у листопаді-грудні
2012 року 27,564 тис. м. куб. природного газу;
відповідач мав сплатити на користь
позивача 129 723 грн. 24 коп. вартості
спожитого газу, а сплатив лише 84 359 грн.
09 коп., внаслідок чого пред'явлено до
стягнення заборгованість у сумі 45 364
грн. 15 коп., а також 2 303 грн. 61 коп. пені,
461 грн. 07 коп. 3% річних та 206 грн. 09
коп. інфляційних збитків, нарахованих
за період: з 06.12.2012 року по 04.04.2013 року.

Місцевий господарський суд дійшов
висновку, що з урахуванням погоджених
обома сторонами обсягів газу,
спожитого відповідачем у грудні 2012
року - квітні 2013 року (47 186 м3) , а також
різницею у показниках приладу обліку
газу на 14.04.2013 року - кінець
опалювального сезону (опломбування
позивачем обладнання відповідача й
припинення подачі газу) та на 19.10.2012
року - початок опалювального сезону
(розпломбування позивачем обладнання
відповідача й початком подачі газу)
(65353,56 м3 - 9654,48 м3 = 55 699,08 м3) вбачається, що
у листопаді 2012 року позивачем
поставлено відповідачеві 8 513,08 м3 газу
(55 699,08 м3 - 47 186 м3 = 8 513,08 м3). Враховуючи
передплату, яка існувала на жовтень 2012
року та оплати у грудні 2012 року
вбачається, що вартість газу, спожитого
у спірний період сплачено відповідачем
у повному обсязі. Що ж до даних
позивача про споживання відповідачем
у жовтні 2012 року 19,916 тис. м3. природного
газу, то ним не надано достатніх і
допустимих доказів його постачання
саме у цих обсягах.

Не погоджуюсь із висновками суду
першої інстанції, позивач в своїй
апеляційній скарзі посилаєтьсяна те,
що у період з 19.10.2012 року по 10.11.2012 року
газовий лічильник, що був встановлений
для відповідача, перебував у
несправному стані, відповідно, і
показники лічильника не можуть братися
до уваги.

Доводи апелянта відносно того, що
об'єм спожитого відповідачем газу за
листопад 2012 року було обраховано за
проектною номінальною потужністю
неопломбованого газового обладнання з
урахуванням кількості годин його
роботи колегія суддів прийняти до
уваги не може, оскільки:

- звіт про добове споживання газу
надано лише в суді апеляційної
інстанції без належного обґрунтування
того, чому даний звіт не був та не міг
бути наданий в суді першої інстанції,
що є порушенням вимог ч. 1 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України;

- даний звіт охоплює період часу з
19.10.2012 року по 10.11.2012 року, тоді як
позивач заявляє вимогу про стягнення
заборгованості спожитого природного
газу за листопад 2012 року, обґрунтовуючи
розмір заборгованості несправністю
лічильника протягом усього листопаду
2012 року.

Апелянт посилається на ті обставини,
що судом першої інстанції не було
прийнято до уваги наданий акт звіряння
взаємних розрахунків сторін за період
01.01.2013 року - 05.06.2013 року. Проте такий акт
звіряння визначає взаємні розрахунки
за вищезазначений період, в той час як
позивачем заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за листопад,
грудень 2012 року. Таким чином, даний акт
не є належним доказом у даній справі та
не є первинним документом, який би
доводив факт існування заборгованості
відповідача за спірний період.

Отже, приймаючи до уваги, що позивачем у
відповідності із ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України належними доказами не доведено
ані поставку відповідачу природного
газу у вказаному ним обсязі в листопаді
2012 року (не надано акту
приймання-передачі за листопад 2012 року,
який у відповідності із п.2.9 договору є
підставою для остаточних розрахунків
сторін, інших доказів в обгрунтування
своїх тверджень), ані наявність
заборгованості відповідача у
заявленому розмірі (не надано графіку
погашення заборгованості - додатку до
договору (п.4.8 договору), первинних
документів, які б доводили існування
боргу відповідача станом на спірний
період)), Дніпрпопетровський
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене та керуючись
ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Криворіжгаз"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 17.07.2013
року у справі №904/3840/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України через Дніпропетровський
апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
О.В. Чус

(повний текст постанови складено 05.03.2014
року).