м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24819/13 19.03.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сімферопольський
вино-коньячний завод»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Дистрибьюшн»

про стягнення 39536,53 грн.

судді: Пукшин Л.Г. - головуючий

Грєхова О.А.

Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача: Гладишевська О.О. -
представник за довіреністю від 24.01.14

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 19.03.14, в порядку ст.
85 ГПК України, було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сімферопольський
вино-коньячний завод» звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Дистрибьюшн»
про стягнення 39536,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що в порушення умов
укладеного між сторонами договору
суборенди № 01/03-13 від 01.03.2013 р.,
відповідач починаючи з червня 2013
припинив виконувати зобов'язання щодо
сплати орендних платежів та
комунальних послуг, в результаті чого в
останнього утворилась заборгованість
перед позивачем у розмірі 37925,90 грн.
Крім того, за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань позивачем
нарахована пеня у розмірі 774,15 грн., 3 %
річних у розмірі 191,76 грн. та інфляційні
втрати у розмірі 644,72 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 24.12.2013 порушено провадження у
справі № 910/24819/13 за вказаною позовною
заявою та призначено розгляд справи в
судовому засіданні 29.01.2014.

28.01.2014 до Господарського суду м. Києва
надійшло клопотання позивача про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з неможливістю забезпечити явку
уповноваженого представника в судове
засідання 29.01.2014.

У судове засідання, призначене на
29.01.2014, представники сторін не
з'явились. Відповідач про причини
неявки суд не повідомив, вимоги ухвали
суду не виконав, про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 29.01.2014 розгляд справи
відкладався до 19.02.2014 р.

У судове засідання 19.02.2014 сторони не
забезпечили явку уповноважених
представників сторін про причини
неявки суд не повідомили про час та
дату проведення судового засідання
були повідомлені належним чином,
вимоги ухвали суду не виконали.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.02.2014 вирішено здійснити
розгляд справи колегіально у складі
трьох суддів.

Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 19.02.2014 справу №
910/24819/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Пукшин Л.Г.
(головуючий), Грєхова О.А., Стасюк С.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.02.2014 колегією суддів у
складі: Пукшин Л.Г. (головуючий), Грєхова
О.А., Стасюк С.В. прийнято справу №
910/24819/13 до свого провадження та
призначено розгляд справи на 05.03.2014.

04.02.2014 до Господарського суду м. Києва
надійшла заява про збільшення розміру
позовних вимог, в якій позивач
просить стягнути з ТОВ «Голден
Дистрибьюшн» на користь ТОВ
«Сімферопольський вино-коньячний
завод» заборгованість по орендній
платі у розмірі 86 240,00 грн., пеню - 6 766,89
грн., 3% річних - 1 516,88 грн., інфляційні
втрати - 255, 00 грн.; заборгованість по
оплаті комунальних послуг у розмірі 3
327,87 грн., пеню - 303,52 грн., 3% річних - 67,01
грн., інфляційні втрати - 13,18 грн. та з
метою забезпечення позовних вимог
накласти арешт на грошові кошти
відповідача, що містяться на рахунках,
відкритих на його ім'я в банківських
установах.

У судове засідання, призначене на
05.03.2014, з'явився представник позивача,
яка підтримала заяву про збільшення
розміру позовних вимог та надала
документи на виконання вимог ухвали
суду, що були долучені судом до
матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання 05.03.2014 не
з'явився, вимоги ухвали суду не виконав,
про причини неявки суду не повідомив,
про дату, час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

З огляду на положення ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України суд приймає заяву позивача до
розгляду лише в частині збільшення
розміру позовних вимог, тобто у справі
має місце нова ціна позову, виходячи з
якої й вирішується спір.

У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання представника відповідача,
неподанням витребуваних судом доказі,
суд відклав розгляд справи на 19.03.2014.

У судове засідання, призначене на 19.03.2014
з'явився представник позивача, подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів, позовні вимоги
підтримав з урахуванням заяви про
збільшення розміру.

Відповідач в судове засідання вкотре
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про дату та час проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши заяву позивача про вжиття
заходів до забезпечення позову,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких воно ґрунтується,
суд прийшов до висновку про відмову в
її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Як зазначено в постанові Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Між тим, як вбачається із заяви
позивача про забезпечення позову,
остання не містить взагалі
обґрунтованих доводів щодо реальних,
існуючих обставин, які вказують на
ймовірну складність або неможливість
виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог, так само як
і не містить будь-якого
документального обґрунтування,
наявності фактичних обставин, які
свідчать про загрозу невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що заява позивача про
забезпечення позову є необґрунтованою
та задоволенню не підлягає.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

01 березня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Сімферопольський вино-коньячний
завод» (далі - орендар, позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Голден Дистрибьюшн»
(далі - суборендар, відповідач) було
укладено договір суборенди № 01/03-13
(далі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору орендар
передає, а суборендар приймає в
строкове платне користування га умовах
суборенди (піднайм) об'єкт нерухомого
майна: складські приміщення загальною
площею 300 кв.м., офісні приміщення
загальною площею 8 кв.м., розташованих
за адресою: м. Дніпропетровськ, вул..
Будденого, 3 «а» (далі за текстом об'єкт
суборенди).

У п. 1.3. договору зазначено, що при
підписані договору суборендарю
роз'яснено, що об'єкт суборенди
використовується орендарем на
підставі договору оренди № 01.09.09 від
31.08.2012 р., укладеного між орендарем та
орендодавцем (ТОВ «Віват»).

У матеріалах справи наявна завірена
копія договору оренди № 01.09.09 від 31.08.2012
р., укладеного між ТОВ «Віват» та ТОВ
«Сімферопольський вино-коньячний
завод» (оригінал договору судом було
оглянуто у судовому засіданні) на
підставі якого позивач отримав у
користування площі складського і
офісного приміщень, розташованих за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул..
Буденного, 3 «а», загальною площею 2 540,64
кв.м. строком до 31.12.2014 року.

Відповідно до п. 2.1. договору суборенди
№ 01/03-13 суборендар вступає в строкове
платне користування об'єктом суборенди
с моменту підписання даного договору
та акта приймання-передачі, який є
невід'ємною частиною даного договору.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов договору сторонами було
підписано та скріплено печатками акт
прийому-передачі об'єкта суборенди від
01.03.2013 р.

За користування об'єктом суборенди
суборендар щомісячно сплачує орендарю
орендну плату, яка включає: за
складські приміщення орендна плата
становить 12 000,00 грн, з ПДВ та за офісні
приміщення 320,00 грн. з ПДВ. В загальному
орендна плата складає 12 320,00 грн на
місяць. В орендну плату не включено
вартість спожитих суборендарем
комунальних послуг, які оплачуються
окремо, відповідно до умов даного
договору (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору (в редакції
підписаного сторонами протоколу
розбіжностей) суборендар вносить
орендну плату щомісячно, не пізніше 1-го
числа поточного місяця за поточний
місяць на підставі даного договору, для
чого орендар виставляє суборендарю
рахунки.

Орендна плата, оплата комунальних
послуг а також інших послуг, наданих
відповідно до умов договору, вноситься
суборендарем виключно в грошовій
формі, шляхом перерахування
відповідної суми на поточний рахунок
орендаря (п. 3.5. договору).

Окрім орендної плати, суборендар також
зобов'язується компенсувати орендарю
вартість оренди місць загального
користування і вартість спожитих
комунальних послуг (електроенергію,
згідно показників лічильників,
установлених в орендному приміщенні).
Оплата здійснюється за діючими цінами
енергопостачальної організації за
відповідний календарний місяць -
протягом 3-х банківських днів з дня
отримання рахунку від орендаря.
Компенсація вартості спожитих
комунальних послуг за відповідний
календарний місяць здійснюється за
показниками пристроїв та/або
лічильників відповідних служб, на
підставі виставлених орендарем
рахунків (п. 3.6. договору).

Відповідно до п. 4.1.2. договору
суборендар зобов'язався вчасно та в
повному обсязі сплачувати орендну
плату та інші платежі, передбачені
договором, незалежно від результатів
своєї господарської діяльності а також
незалежно від фактичного
використання/невикористання об'єкта
суборенди протягом строку дії даного
договору.

Згідно із п. 6.1 договору цей договір
вступає в силу з моменту підписання і
діє до 31.12.3013 р.

За доводами позивача відповідачем
неналежно виконуються умови договору
щодо оплати орендних та комунальних
платежів, в результаті чого у
останнього виник борг щодо оплати
орендних платежів в у розмірі 86 240,00 грн
за період з червня по грудень 2013 р. та
борг з оплати комунальних платежів у
розміру 3 327,87 грн за період з травня по
грудень 2013 р.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за договором оренди, у
зв'язку з чим позивач вказує на
існування заборгованості та
застосування штрафних санкцій.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
найму (оренди), а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 58
Цивільного кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в
положеннях ст. 759 Цивільного кодексу
України.

Матеріалами справи підтверджується
факт передачі майна в оренду,
користування відповідачем об'єктом
оренди та нарахування позивачем
орендної плати на суму 86 240,00 грн за
період з червня по грудень 2013 р. (12 320,00
грн*7) та плати за спожиті комунальні
послуги у розмірі 3 327,87 грн. за період з
травня по грудень 2013 р., згідно
виставлених рахунків-фактур № С-0000054
від 01.06.2013, № С-0000063 від 01.07.2013, № С-0000077
від 01.08.2013, № С-00000140 від 01.10.2013, № С-00000141
від 01.11.2013, № С-00000142 від 02.12.2013, № С-0000014
від 03.01.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пунктів 3.4, 3.5, 3.6. договору строк
виконання відповідачем зобов'язань по
сплаті орендної плати та відшкодуванню
комунальних послуг станом на момент
вирішення спору настав.

Як вбачається з матеріалів справи
(рахунки-фактури) заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором оренди станом на момент
вирішення спору становить 89 567,87 грн., з
яких:

86 240,00 грн. - заборгованість зі сплати
орендної плати;

3 327,87 грн. - заборгованість по
відшкодуванню витрат комунальних
послуг.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Це стосується відповідача, який мав
довести суду, що він зобов'язання за
спірним договором виконав своєчасно та
в повному обсязі, відповідно до умов
договору. Відповідач доказів
відсутності заборгованості по
орендній платі та комунальних послуг
за договором суду не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач належним чином не
виконав зобов'язання по сплаті
орендної плати та відшкодуванню
комунальних послуг згідно умов
договору, тому вимоги про стягнення
основної суми заборгованості
підлягають задоволенню 86 240,00 грн. -
заборгованості зі сплати орендної
плати та 3 327,87 грн. - заборгованості по
відшкодуванню витрат комунальних
послуг

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 6 766,89 грн., 3%
річних у розмірі 1 516,88 грн та
інфляційні втрати розмірі 255,00 грн за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по сплаті орендних
платежів та пеню у розмірі 303,52 грн., 3%
річних у розмірі 67,01 грн та інфляційні
втрати розмірі 13,18 грн за прострочення
виконання грошового зобов'язання по
оплаті комунальних послуг.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 224 Господарського
процесуального кодексу України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 5.2. договору (в редакції
підписаного сторонами протоколу
розбіжностей) договору сторони
передбачили, що за несвоєчасне
внесення орендної плати, а також інших
платежів, передбачених умовами даного
договору, суборендар сплачує орендарю
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми простроченого
платежу за кожен день прострочки.

Законом України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» встановлено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Як встановлено встановлено, що
позивачем не дотримано приписів ч.6
статті 232 ГК України а також
нараховується пеня на загальну суму
заборгованості починаючи з 01.06.2013 по
31.12.2013 р.

Судом здійснено перерахунок пені з
урахуванням вимог договору, приписів
ч.6 статті 232 ГК України та Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань».

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення1232002.06.2013 - 09.06.201387.5000 %0.041
%*40.501232010.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%*302.431232013.08.2013 - 01.12.20131116.5000 %0.036
%*487.061232002.07.2013 - 12.08.2013427.0000 %0.038
%*198.471232013.08.2013 - 31.12.20131416.5000 %0.036
%*618.701232002.08.2013 - 12.08.2013117.0000 %0.038
%*51.981232013.08.2013 - 31.12.20131416.5000 %0.036
%*618.701232002.09.2013 - 31.12.20131216.5000 %0.036
%*530.941232002.10.2013 - 31.12.2013916.5000 %0.036
%*399.301232002.11.2013 - 31.12.2013606.5000 %0.036
%*263.281232002.12.2013 - 31.12.2013306.5000 %0.036 %*131.64

Таким чином, загальна сума пені за
договором складає 3 643,00 грн.

Судом також здійснено перерахунок пені
за прострочення виконання грошового
зобов'язання по оплаті комунальних
послуг з урахуванням вимог договору,
приписів ч.6 статті 232 ГК України.

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення367.9205.06.2013 - 09.06.201357.5000 %0.041
%*0.76367.9210.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%*9.03367.9213.08.2013 - 04.12.20131146.5000 %0.036
%*14.94298.7905.07.2013 - 12.08.2013397.0000 %0.038
%*4.47298.7913.08.2013 - 31.12.20131416.5000 %0.036
%*15.00294.2005.08.2013 - 12.08.201387.0000 %0.038
%*0.90294.2013.08.2013 - 31.12.20131416.5000 %0.036
%*14.77385.4305.09.2013 - 31.12.20131186.5000 %0.036
%*16.20353.9005.10.2013 - 31.12.2013886.5000 %0.036
%*11.09504.2105.11.2013 - 31.12.2013576.5000 %0.036
%*10.24504.3106.11.2013 - 31.12.2013566.5000 %0.036 %*10.06

Таким чином, загальна сума пені за
договором складає 107,46 грн.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в розмірі 3 643,00
грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання по сплаті
орендних платежів та пеня у розмірі 107,46
грн за прострочення виконання
грошового зобов'язання по оплаті
комунальних послуг.

Стосовно вимог про стягнення 3% річних
та інфляційних втрат , суд зазначає
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Суд здійснив перерахунок 3% річних,
оскільки позивачем розрахунок 3% річних
здійснено на основну суму
заборгованості починаючи з 01.06.2013 р.

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума процентів1232002.06.2013
- 31.12.20132133 %215.681232002.07.2013 - 31.12.20131833
%185.311232002.08.2013 - 31.12.20131523 %153.921232002.09.2013 -
31.12.20131213 %122.521232002.10.2013 - 31.12.2013913
%92.151232002.11.2013 - 31.12.2013603 %60.761232002.12.2013 -
31.12.2013303 %30.38

Таким чином, загальна сума процентів за
договором складає 860,72 грн.

Судом також здійснено перерахунок 3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання по оплаті
комунальних послуг.

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума процентів367.9205.06.2013
- 31.12.20132103 %6.35298.7905.07.2013 - 31.12.20131803
%4.42294.2005.08.2013 - 31.12.20131493 %3.60385.4305.09.2013 -
31.12.20131183 %3.74353.9005.10.2013 - 31.12.2013883
%2.56504.2105.11.2013 - 31.12.2013573 %2.36504.3106.11.2013 -
31.12.2013563 %2.32

Таким чином, загальна сума процентів за
договором складає 25,35 грн.

За таких обставин, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 3%
річних в розмірі 860,72 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по сплаті орендних
платежів та 3% річних у розмірі 25,35 грн
за прострочення виконання грошового
зобов'язання по оплаті комунальних
послуг.

Стосовно розрахунку інфляційних втрат,
то судом встановлено, що розрахунок
здійснений позивачем загальну суму з
01.06.2013 по 31.12.2013 р., проте за розрахунком
суду сума інфляційних втрат перевищує
суму, заявлену позивачем до стягнення.

Враховуючи ту обставину, що суд
обмежений розміром заявлених
позивачем вимог, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
інфляційні втрати у розмірі 255,00 грн за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по сплаті орендних
платежів та 13,18 грн за прострочення
виконання грошового зобов'язання по
оплаті комунальних послуг.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Сімферопольський вино-коньячний
завод» обґрунтовані та підлягають
задоволенню частково.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору відповідно до положень
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден
Дистрибьюшн» (02412, м. Київ, вул.. Маршала
Тимошенка, буд. 9, ідентифікаційний код
36081058) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сімферопольський вино-коньячний
завод» (49000, м. Дніпропетровськ, вул..
Маршала Малиновського, буд. 14-А,
ідентифікаційний код 35112619)
заборгованість за договором суборенди
у розмірі 86 240 (вісімдесят шість тисяч
двісті сорок) грн 00 коп.; заборгованість
по оплаті комунальних послуг у розмірі
3 327 (три тисячі триста двадцять сім) грн
87 коп.; пеню за прострочення виконання
грошового зобов'язання по сплаті
орендних платежів у розмірі 3 643 (три
тисячі шістсот сорок три) грн 00 коп.;
пеню за прострочення виконання
грошового зобов'язання по оплаті
комунальних послуг у розмірі 107 (сто
сім) грн 46 коп.; 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання по
сплаті орендних платежів у розмірі 860
(вісімсот шістдесят) грн 72 коп.; 3% за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по оплаті комунальних
послуг у розмірі 25 (двадцять п'ять) грн 35
коп.; інфляційні втрати за прострочення
виконання грошового зобов'язання по
сплаті орендних платежів у розмірі 255
(двісті п'ятдесят п'ять) грн 00 коп.;
інфляційні втрати за прострочення
виконання грошового зобов'язання по
оплаті комунальних послуг у розмірі 13
(тринадцять) грн 18 коп. та судовий збір у
розмірі 1 890 (одну тисячу вісімсот
дев'яносто) грн 26 грн.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.03.2014 року

Судді
Пукшин Л.Г. -
головуючий

Грєхова О.А.

Стасюк С.В.