ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.03.2014
Справа № 905/7261/13

Господарський суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Осадчої
А.М.

за участю секретаря

судового засідання
Мітронової А.Р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду матеріали
справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
Ізомайстер» м.Одеса

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь» м.Краматорськ
Донецької області

про стягнення 16 726,34грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Конюхов Є.А. за
довіреністю від 23.08.2013р.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПРАВИ:

14.10.2013року Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
Ізомайстер» м.Одеса (далі - ТОВ «ВКФ
Ізомайстер») звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Публічного акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь"
м.Краматорськ (далі - ПАТ
«Енергомашспецсталь») з вимогами про
стягнення 16 726,34грн., у тому числі
заборгованості в сумі 15 294,84грн., пені в
сумі 1117,98грн., 3%річних в сумі 267,65грн.,
інфляційних нарахувань в сумі 45,87грн.

Ухвалою господарського суду від
15.10.2013року за вказаним позовом порушено
провадження по справі №905/7261/13.

У зв'язку зі знаходженням судді Осадчої
А.М. у відрядженні, розпорядженням
в.о.голови господарського суду
Донецької області від 14.11.2013року справу
передано судді Овсянніковій О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 15.11.2013 року зустрічну
позовну заяву ПАТ
«Енергомашспецсталь» повернуто без
розгляду.

25.11.2013року ПАТ "Енергомашспецсталь"
звернулося з апеляційною скаргою на
ухвалу господарського суду Донецької
області від 15.11.2013року.

Ухвалою суду від 27.11.2013року провадження
у справі зупинено до повернення справи
з Донецького апеляційного
господарського суду.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 29.11.2013року
апеляційна скарга ПАТ
"Енергомашспецсталь" на ухвалу
господарського суду Донецької області
від 15.11.2013року повернута без розгляду.

03.12.2013року матеріали справи повернуті
на адресу господарського суду
Донецької області.

У зв'язку з поверненням з відрядження
судді Осадчої А.М., розпорядженням
голови господарського суду Донецької
області від 05.12.2013року справу №905/7261/13
повернуто на розгляд судді Осадчій А.М

13.12.2013року справа №905/7261/13 надіслана на
адресу Донецького апеляційного
господарського суду у зв'язку з
надходженням касаційної скарги ПАТ
«Енергомашспецсталь».

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 20.01.2014року касаційна скарга
ПАТ «Енергомашспецсталь» на ухвалу
Донецького апеляційного
господарського суду від 29.11.2013 року
повернута скаржнику, а матеріали
справи на адресу суду першої інстанції.

06.02.2014 року матеріали справи №905/7261/13
надійшли на адресу господарського суду
Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 10.02.2014р. провадження у
справі №905/7261/13 поновлено.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилається на те, що на
підставі укладеного договору підряду
№28/1899 від 12.12.2012року позивачем належним
чином виконані роботи, між сторонами
договору підписано відповідний акт
№335-1/12 за грудень 2012року на загальну
суму 15 294,84грн., відповідач оплату
вартості виконаних робіт не здійснив,
що стало підставою для звернення до
суду з позовом.

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору
підряду №28/1899 від 12.12.2012року,
договірної ціни, локального кошторису,
№2-1-1, акту виконаних будівельних робіт
№335-1/12 за грудень 2012року, довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
за грудень 2012року, звітної відомості
ресурсів, податкової накладної,
рахунку - фактури №СФ -0000167 від
28.12.2012року, акту звірки станом на
18.07.2013року, який підписаний одноособово
позивачем, претензії №06/08-2013 від
19.08.2013року, доказів її направлення,
правовстановлюючих документів
позивача.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтею 625 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
статтею 193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України), статтями 1,2,
12, 49, 55, 56, 57, 58 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

У письмових поясненнях, які надані суду
25.02.2014року та 03.03.2014року, позивач вказує,
що підписаний акт свідчить про
обізнаність відповідача про
готовність об'єкту робіт до здачі в
порядку п.7.3 договору, будь-які
претензії щодо якості робіт з боку
відповідача відсутні, договірна ціна,
кошторис містять посилання на об'єкт
будівництва, що зазначений у договорі,
що свідчить про те, що вказані
документи складались саме на підставі
умов договору, рахунок - фактура
надавався на оплату до бухгалтерії
відповідача разом з відповідними актом
та довідкою, тому строк оплати робіт
слід вираховувати як 15 календарних
днів з дати підписання акту та довідки.

У судовому засіданні 18.03.2014року
представник позивача підтримав
позовні вимоги, в обґрунтування яких
послався на обставини, викладені у
позовній заяві та наступних письмових
поясненнях до неї.

У судове засідання 18.03.2014року
представник відповідача не з'явився,
про час місце судового засідання
повідомлений належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень (ухвал суду), які
містяться в матеріалах справи.

Суд вважає за можливе розглянути спір в
порядку ст. 75 ГПК України за наявними в
справі матеріалами, оскільки їх цілком
достатньо для правильної юридичної
кваліфікації спірних правовідносин, а
відсутність належним чином
повідомленого представника
відповідача та ненадання відповідачем
певних документів у світлі приписів
ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу
істотним чином не впливають на таку
кваліфікацію і не можуть вважатися
належною підставою для подальшого
відкладання розгляду справи,
відповідачеві судом надано достатньо
часу для формування і доведення до
відома суду своєї позиції по суті
заявлених вимог з наданням
підтверджуючих доказів (у разі
наявності).

Відповідно до положень статті 811
ГПК України судом складено протокол,
який долучено до матеріалів справи. З
клопотаннями про здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
технічних засобів представники сторін
до суду не звертались.

Дослідивши представлені позивачем в
порядку статті 43 ГПК України докази,
вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд у межах
заявлених позовних вимог встановив
наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті
837 ЦК України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

12.12.2012року між ПАТ
«Енергомашспецсталь» (Замовник) та ТОВ
«ВКФ Ізомайстер» (Підрядник)
підписаний договір підряду №28/1899, за
умовами якого Підрядник зобов'язується
на свій ризик виконати визначену
даним договором роботу за завданням
Замовника, а Замовник зобов'язується
її прийняти та оплатити (пункт 1.1
договору).

Предмет підряду: ПАТ ЄМСС.
Реконструкція ЄСПЦ. Будівництво
насосної станції замкнутого циклу
охолодження ДСП-70 та УКП-140.
Пофарбування обв'язки теплоприймачів,
трубопроводів.(п.1.2 договору).

Договір підписано уповноваженими
представниками сторін, підписи
представників сторін скріплені
печатками підприємств.

Матеріали справи не містять доказів у
підтвердження внесення змін та
доповнень у зазначений договір,
визнання договору недійсним у
встановленому законом порядку.

Строк дії договору встановлено
сторонами у п. 13.5 договору, а саме:
вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 31.03.2013року.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що
ціна договору складає без ПДВ 12745,70грн.,
крім того ПДВ у розмірі 2549,14грн.
Загальна кошторисна сума договору
згідно кошторису складає 15294,84грн.

Обсяг, характер та вартість робіт,
передбачених п.1.2 договору
визначається кошторисом, узгодженим
сторонами, а також договірною ціною, що
є невід'ємними частинами вказаного
договору та підставою для проведення
взаємних розрахунків (п.1.3 договору).

В матеріалах справи містяться
договірна ціна на будівництво:
Реконструкція ЄСПЦ. Будівництво
насосної станції замкнутого циклу
охолодження ДСП-70 та УКП-140.
Пофарбування обов'язки теплоприймачів,
трубопроводів, загальна вартість робіт
за якою становить 15294,84грн., та
локальний кошторис №2-1-1 на виконання
робіт за тотожним об'єктом.

Суд зазначає, що договірна ціна та
локальний кошторис №2-1-1 не містять
посилання на будь-який договір, однак з
огляду на відповідність робіт, що є
предметом договору та об'єкту робіт, що
зазначені у договірній ціні, кошторисі,
враховуючи пояснення позивача з цього
приводу, суд приходить до висновку, що
договірна ціна та кошторис складені та
підписані сторонами до договору
підряду №28/1899 від 12.12.2012року.

Згідно п.7.1.- п.7.3 договору Підрядник
приступає до виконання робіт протягом
15-ти робочих днів після підписання
даного договору, зобов'язується
виконати роботу до 31.03.2013року з правом
дострокового виконання. Після
закінчення виконання робіт Підрядник
зобов'язаний письмово повідомити
Замовника про готовність предмету до
здачі протягом трьох днів.

Позивач зазначив, що докази письмового
повідомлення Замовника про готовність
об'єкту, що реконструювався, до здачі
відсутні.

Порядок приймання - здачі робіт
визначено сторонами у п.п.8.1-8.7 договору,
якими, зокрема, встановлено, що
приймання - здача робіт здійснюється
сторонами за актом протягом п'яти днів
з моменту повідомлення Замовника про
готовність предмету підряду до здачі.
Підрядник надає акт виконаних робіт
безпосередньо у момент здійснення
господарської операції, але не пізніше,
чим через 2 дні після її закінчення. Акт
виконаних робіт повинен містити
наступні реквізити: найменування
підприємства, від імені якого складено
документ; назву документа (форми), дату
та місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції (у натуральному
або вартісному вираженні), посади та
прізвища осіб, що відповідають за
здійснення господарської операції та
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, які дають
можливість ідентифікувати особу, яка
приймала участь у здійсненні
господарської операції. Крім того, при
наявності недоліків у виконаній
роботі, у разі наявності мотивованої
відмови Замовника прийняти виконані
роботи сторонами складається акт з
переліком доробок та строків їх
виконання. При відсутності претензій
Замовник зобов'язується підписати акт
приймання-здачі протягом 10 днів.

Сторонами у порядку, що передбачений
вищезазначеними пунктами договору,
підписаний акт виконаних будівельних
робіт №335-1/12 за грудень 2012року форми
Кб-2в на загальну суму 15294,84грн.

Вищезазначений акт містить посилання
на договір підряду №28/1899 від 12.12.2012року,
що беззаперечно свідчить про виконання
робіт, зазначених в акті, на підставі
вказаного договору.

Крім того, у даному акті визначено
найменування будівництва, що
відповідає п.1.2 договору.

Акт підписано уповноваженими
представниками сторін за відсутності
заперечень стосовно обсягу виконаних
робіт або їх якості, скріплено
печатками підприємств.

Відповідач не надав суду доказів на
підтвердження виявлення недоліків у
виконанні робіт, які були б виявленні
та відносно яких заявлялась мотивована
відмова від підписання акту у порядку
п.8.6 договору.

Реквізити акту відповідають п.8.3
договору, датою підписання акту з боку
Підрядника вказано 28.12.2012року, дата
підписання акту з боку Замовника не
зазначена, тому, суд, за відсутності
доказів протилежного, вважає акт
підписаним 28.12.2012року. Даний факт також
підтверджується податковою накладною
№23, що виписана позивачем за
наслідками господарської операції
28.12.2012року.

Виходячи з викладеного, підписаний
сторонами акт є належним та допустимим
доказом факту виконання позивачем
прийнятих на себе зобов'язань за
договором підряду №28/1899 від 12.12.2012року.

Одночасно, сторонами договору
підписана довідка про вартість
виконаних будівельних робіт форми Кб-3
за грудень 2012року, дані якої щодо
вартості робіт повністю відповідають
даним зазначеного акту.

Оскільки, як встановлено судом, акт
виконаних будівельних робіт №335-1/12 за
грудень 2012року підписано сторонами
договору в установленому порядку та
відповідно до п.п.8.1,8.2,8.7, тому
відсутність письмового повідомлення
про готовність предмету робіт до
прийняття в порядку п. 7.3 договору, що
передує підписанню акту приймання
робіт, істотно не впливає на юридичну
оцінку фактичних правовідносин сторін.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи
або окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної
здачі роботи за умови, що роботу
виконано належним чином і в погоджений
строк або, за згодою замовника, -
достроково.

Згідно п. 4.1 договору оплата
здійснюється Замовником шляхом
перерахування грошових коштів та
поточний рахунок Підрядника у
національній валюті України. Замовник
здійснює оплату за виконані роботи
протягом 15 календарних днів за
фактично виконаний обсяг робіт після
підписання форм КБ-2в, Кб-3 та отримання
рахунку на оплату.(п.4.4 договору).

У матеріалах справи міститься належним
чином засвідчена копія рахунку -
фактури №СФ -0000167 від 28.12.2012року.

У строки, встановлені договором,
відповідач вартість робіт в сумі
15294,84грн. не сплатив, внаслідок чого
позивач звернувся до відповідача з
претензією №06/08-2013 від 19.08.2013року,
докази направлення якої на адресу
відповідача містяться в матеріалах
справи, однак відповідь на претензію
не надана, заборгованість сплачена не
була, що стало підставою для звернення
до суду.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з огляду на наступне.

Договір, як визначено в статті 629 ЦК
України, є обов'язковим до виконання
сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у п. 4.4 договору оплата
здійснюється Замовником за виконані
роботи протягом 15 календарних днів за
фактично виконаний обсяг робіт після
підписання форм КБ-2в, Кб-3 та отримання
рахунку на оплату.

З огляду на встановлену дату
підписання акту виконаних будівельних
робіт №335-1/12 за грудень 2012року та
відповідної довідки - 28.12.2012року,
виходячи з ствердження позивача про
передачу рахунку - фактури відповідачу
разом з зазначеними документами, за
відсутності доказів протилежного з
боку відповідача, суд вважає, що строк
виконання зобов'язання з оплати
виконаних робіт - до 12.01.2013року включно.

Крім того, суд приймає до уваги, що
відповідно до Листа Міністерства
фінансів України від 30.05.2011р. №
31-08410-07-27/13794, за своїм призначенням
рахунки (рахунки-фактури) не
відповідають ознакам первинного
документу, оскільки їм не фіксується
будь-яка господарська операція,
розпорядження чи дозвіл на проведення
господарської операції, а носять
виключно інформаційний характер.

Таким чином, рахунок-фактура
призначений для інформування особи у
якої існують зобов'язання по його
сплаті про суму до сплати, розрахункові
реквізити отримувача коштів та інші
дані, необхідні для здійснення оплати.

Відповідно, суд приходить до висновку,
що рахунок-фактура є документом, який
містить тільки платіжні реквізити, на
які потрібно перерахувати кошти;
ненадання рахунку-фактури не є
відкладальною умовою у розумінні
статті 212 ЦК України та не є
простроченням кредитора в розумінні
ст. 613 ЦК України та не звільняє
відповідача від обов'язку сплатити
виконані роботи.

Така ж правова позиція міститься у
постанові Верховного суду України від
29.09.2009року у справі №37/405.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів на підтвердження оплати
заборгованості в сумі 15294,84грн.

Матеріалами справи доведено факт
виконання позивачем своїх зобов'язань
у відповідності до умов договору
підряду №28/1899 від 12.12.2012року, строк
виконання зобов'язання відповідача на
момент звернення з позовом настав, тому
відповідач зобов'язаний здійснити
оплату вартості виконаних робіт на
суму 15294,84грн., тоді як, матеріали справи
не містять доказів у підтвердження
оплати відповідачем суми
заборгованості 15294,84грн. Відповідно
ПАТ «Енергомашспецсталь» в
односторонньому порядку порушено
взяті на себе зобов'язання за спірним
договором в частині оплати вартості
виконаних робіт.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості в сумі 15294,84грн.
повністю доведені позивачем та
обґрунтовані матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача на підставі ст.625 ЦК
України 3%річних в сумі 267,65грн. та
інфляційні нарахування в сумі 45,87грн.
за період з 13.01.2013року по 31.07.2013року.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми
боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само 3% річних з
простроченої суми, здійснюється
незалежно від тієї обставини, чи був
передбачений договором відповідний
захід відповідальності та незалежно
від вини відповідача, оскільки
неможливість виконання грошового
зобов'язання не звільняє від його
виконання.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджено прострочення виконання
відповідачем свого грошового
зобов'язання, позивач мав підстави для
нарахування вказаних сум.

Перевіривши здійснений позивачем
розрахунок 3% річних, суд дійшов
висновку, що за вказаний позивачем
період сума 3% річних, нарахована на
заборгованість у розмірі 15294,84грн.
складає 251,42грн., як наслідок позовні
вимоги задовольняються в цій частині, в
іншій частині суд у задоволенні
позовних вимог відмовляє.

Щодо позовних вимог про стягнення
інфляційних нарахувань суд зазначає
настпне.

Сума боргу з урахуванням індексу
інфляції повинна розраховуватися,
виходячи з індексу інфляції за кожний
місяць (рік) прострочення, незалежно
від того, чи був в якийсь період індекс
інфляції менше одиниці (тобто мала
місце не інфляція, а дефляція) (лист
Верховного Суду України "Рекомендації
щодо порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ"
від 03.04.1997року № 62-97). При застосуванні
індексу інфляції слід мати на увазі, що
індекс розраховується не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення платежу.

Як вбачається з розрахунку, що
міститься в тексті позовної заяви,
позивач, при нарахування інфляції не
брав до уваги факт наявності дефляції у
спірний період, врахувавши тільки
позитивний розмір індексу інфляції,
тому, здійснивши перерахунок вказаної
суми виходячи з сукупного індексу
інфляції за спірний період, суд
приходить до висновку, що задоволенню
підлягають позовні вимоги щодо
стягнення 15,25грн., в іншій частині слід
відмовити.

Статтею 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Штрафними санкціями, згідно зі ст. 230
Господарського кодексу України,
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України, у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Як встановлено ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно п.10.4 договору у разі прострочки
оплати виконаних Замовник сплачує
Виконавцю пеню у розмірі 0,4% від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ України.

Даний пункт договору повністю
відповідає приписам Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" в
частині обмеження пені розміром, що не
перевищує подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Здійснивши розрахунок пені за період
13.01.2013року по 11.07.2013року на суму
15294,84грн., суд приходить до висновку, що
позивач правомірно з дотриманням умов
п.10.4 договору, п.6 ст. 232 ГК України та
вірно здійснивши розрахунок просить
стягнути з відповідача суму пені
1117,84грн., в цій частині позовні вимоги
задовольняються.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ВКФ
Ізомайстер» до ПАТ
«Енергомашспецсталь» підлягають
задоволенню частково, зокрема,
стягуються заборгованість в сумі
15294,87грн., 3%річних в сумі 251,42грн.,
інфляційні нарахування в сумі 15,25грн.,
пеня в сумі 1117,84грн., у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У відповідності до ст.49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог,
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає судовий збір у
розмірі 1715,68грн., в решті судовий збір
покладається на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 837, 854
Цивільного кодексу України; ст. ст.193, 216,
231 Господарського кодексу України,
ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
Ізомайстер» м.Одеса до Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь» м.Краматорськ
Донецької області про стягнення 16
726,34грн., у тому числі заборгованості в
сумі 15 294,84грн., пені в сумі 1117,98грн.,
3%річних в сумі 267,65грн., інфляційних
нарахувань в сумі 45,87грн., задовольнити
частково

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь»
м.Краматорськ Донецької області (84306,
Донецька область, м.Краматорськ, ПАТ
«Енергомашспецсталь»,
ідентифікаційний код 00210602) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
Ізомайстер» м.Одеса (65031, м.Одеса,
вул.Плієва, буд.1а, ідентифікаційний код
34930139) заборгованість в сумі 15294,87грн.,
3%річних в сумі 251,42грн., інфляційні
нарахування в сумі 15,25грн., пеню в сумі
1117,84грн., витрати по сплаті судового
збору у сумі 1715,68грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 18.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.

Повний текст рішення суду складено
20.03.2014р.

Суддя
А.М. Осадча