КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Справа№ 910/21910/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Зубець Л.П.

За розглядом апеляційної скарги
Приватного акціонерного товариства
«Автотранспортне підприємство
«Транспортник»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 10.01.2014 року у справі № 910/21910/13
(суддя - Підченко Ю.О.)

За позовом Приватного акціонерного
товариства «Автотранспортне

підприємство
«Транспортник»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Куля Транс Груп»

про стягнення шкоди внаслідок
пожежі

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник): не з'явились;

від відповідача: Зайченко В.М. (адвокат,
ордер серії КС № 54811 від 04.09.2013р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.01.2014р. відмовлено у
задоволенні позовних вимог Приватного
акціонерного товариства
«Автотранспортне підприємство
«Транспортник» про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Куля Транс Груп» 174
487 грн. заподіяної шкоди та суми коштів
за проведення незалежної оцінки майна
в розмірі 2 000 грн..

Ухвалою суду від 05.02.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Автотранспортне підприємство
«Транспортник» у якій, скаржник просив
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.01.2014р. у справі № 910/21910/13
скасувати повністю і прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ПАТ «Автотранспортне
підприємство «Транспортник». У зв'язку
із зміною складу суду, апеляційну
скаргу прийнято до провадження ухвалою
від 12.03.2014р., якою розгляд скарги
ухвалено здійснювати в судовому
засіданні 12.03.2014р. про яке сторони
повідомлені належним чином.

За твердженнями апелянта, рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим та
винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно доводів скаржника, судом не
взято до уваги наявність в якості
доказів зафіксоване місце виникнення
пожежі, залишки електричного
подовжувача який був увімкнутий в
електромережу та залишений без догляду
відповідальних осіб; також не
враховані порушення відповідачем п. 7.3.2
договорів № 86 та № 106, які стали
наслідком протиправних винних дій
відповідача, які виражаються у
порушенні взятих на себе за договором
зобов'язань щодо забезпечення
збереження і цілісності приміщення, що
орендується.

Висновки господарського суду про
відсутність вини відповідача у
завданні шкоди (збитків) позивач вважає
не обгрунтованими, стверджує про
неправомірні висновки суду щодо
звільнення від відшкодування шкоди
завданої внаслідок непереборної сили,
оскільки в договорі не передбачено
звільнення від відповідальності, а
передбачено, як сторони мають діяти при
виникненні певних обставин (певний
порядок); судом не досліджено питання
стосовно непереборності, не досліджено
питання, чи в разі наявності інформації
про небезпеку, небажані наслідки можна
було уникнути пожежі; судом не
досліджено питання, чи було вжито всіх
необхідних заходів забезпечення
пожежної безпеки.

Відповідачем до справи подано відзив
на апеляційну скаргу, у якому останній,
згідно наведеного ним обґрунтування
просив залишити рішення
Господарського суду міста Києва від
10.01.2014р. по справі № 910/21910/13 без змін, а
скаргу без задоволення. Обґрунтування
ПАТ «Автотранспортне підприємство
«Транспортник» вини ТОВ «Куля Транс
Груп» у виникненні пожежі з посиланням
на Технічний висновок та Правила
пожежної безпеки в Україні, відповідач
вважав необґрунтованим і
безпідставним, а висновок, що
електричне замикання виникло
внаслідок недотримання ТОВ «Куля Транс
Груп» правил пожежної безпеки
надуманим.

В судове засідання не з'явились
представники позивача - ПАТ
«Автотранспортне підприємство
«Транспортник», однак враховуючи, що
явка в судове засідання є правом
сторін, а не їх обов'язком, не
визнавалась судом обов'язковою для
представників сторін, справа може
розглядатись без їх участі, оскільки
таке нез'явлення не перешкоджає
розгляду апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі викладені
підстави з яких, за твердженням
скаржника підлягає скасуванню
прийняте судом першої інстанції
рішення у справі, такі суду є
зрозумілими, не потребують додаткового
роз'яснення представником. Про розгляд
апеляційної скарги в судовому
засіданні 12.03.2014р. підприємство
повідомлено належним чином ухвалою
суду від 05.02.2014р., отримання якої 11.02.2014р.
підтверджено поштовим повідомленням
про вручення рекомендованого
відправлення.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування судового рішення при
врахуванні наступного.

Матеріалами справи підтверджено, не
заперечується сторонами та
встановлено під час розгляду справи
судом першої інстанції, що на умовах
укладеного 29.12.2012р. між ПАТ
«Автотранспортне підприємство
«Транспортник», як орендодавцем та ТОВ
«Куля Транс Груп», як орендарем,
договору оренди нежитлового
приміщення № 106 в користування
відповідача передано за актом
приймання-передачі приміщення корпусу
73, загальною площею 216 кв.м.,
місцезнаходженням за адресою: 02099, м.
Київ, вул. Бориспільська 9 (акт
підписаний представниками сторін
01.01.2013р. є додатком № 2 до договору,
аркуш справи 35).

31.07.2013р. на об'єкті належному позивачу
за адресою м. Київ, вул. Бориспільська 9
сталась пожежа, що підтверджено Актом
комісії у складі державного інспектора
з пожежного нагляду Дарницького району
міста Києва старшого сержанта служби
цивільного захисту (аркуш справи 36, 37).

Згідно Технічного висновку № 177, що
складений Дослідно-випробувальною
лабораторією Головного управління
Державної служби надзвичайних
ситуацій України у м. Києві 02.09.2013р. за №
29/6/209, ймовірною причиною пожежі, яка
сталася 31.07.2013 року за адресою: м. Київ,
вул. Бориспільська 9, є коротке
замикання в електричному подовжувачі.

При складанні звіту про незалежну
оцінку майна визначено вартість
відшкодування та складено: локальний
кошторис на проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
майна нежитлових приміщень
адміністративно-виробничого корпусу
по сумі 167 080 грн. та локальний кошторис
на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна системи
обліку електричної енергії по сумі 7 407
грн., всього вартість
ремонтно-будівельних робіт по
відновленню складає 174 487 грн.. Звіт
складений суб'єктом оціночної
діяльності ПП «Авто-експрес» 12.08.2013р. на
замовлення позивача (ПАТ
«Автотранспортне підприємство
«Транспортник»).

Посилаючись на положення п. 7.3.2
договору оренди укладеного з
відповідачем, за яким орендар несе
відповідальність за збереження і
цілісність орендованого приміщення та
збереження власного майна та
цінностей, позивач обґрунтовує свої
вимоги заявляючи про стягнення з
відповідача суми в розмірі 174 487 грн.
заподіяної шкоди та суми коштів за
проведення незалежної оцінки майна в
розмірі 2 000 грн., які є предметом
розгляду у даній справі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України
передбачено відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди та визначено збитки як втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Відповідно до статті 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушені.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Для визначення підстав застосування
такої міри відповідальності як
стягнення збитків (шкоди) в судовому
порядку необхідно з'ясувати наявність
всіх елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки, розміру збитків, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника і збитками, вину боржника.
Притягнення до відповідальності у
вигляді збитків за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань
безпосередньо пов'язано з наявністю чи
відсутністю вище вказаних елементів,
що утворюють склад цивільного
правопорушення.

Правильне встановлення порушеного
цивільно-правового обов'язку за
договором є необхідним для відповідної
кваліфікації змісту правовідносин, що
виникли із факту порушення.

У Технічному висновку № 177 від 02.09.2013р.
за розглядом можливих причин
виникнення пожежі та ймовірних джерел
запалювання встановлено, що при огляді
місяця події не виявлено недопалків,
попільниць, «імпровізованих»
попільниць, приладів освітлення з
відкритим полум'ям, безпосередньо
перед пожежею газозварювальні та
газорізальні роботи не проводились, а
тому, зроблено висновок про
непідтвердження версії про можливість
виникнення пожежі внаслідок
необережного поводження з відкритим
вогнем або паління.

Зазначений технічний висновок не
підтверджує виникнення пожежі 31.07.2013р.
з вини відповідача, а є дослідженням у
якому зазначено, що ймовірніше всього
коротке замикання виникло в
електричному подовжувачі, що призвело
до займання ізоляції електропроводів з
поширенням полум'я по спалимим
матеріалам, відповідно, ймовірним
джерелом запалювання в даному випадку
визначені теплові прояви електричного
струму.

Знаходження осередку займання пожежі у
орендованому відповідачем приміщенні
не покладає відповідальності за
виникнення пожежі на орендаря, а
встановлення факту порушення
зобов'язань, що виникли з договору, або
ж виникнення пожежі внаслідок
неправомірних дій відповідача
потребує доведення.

При цьому, оцінюючи посилання апелянта
на Правила пожежної безпеки в Україні
затверджені наказом МНС України № 126
від 19.10.2004р., суд приймає до уваги лише
наявність у вказаних правилах
відповідних положень, що не доводить
вини відповідача у виникненні пожежі
31.07.2013р. за відсутності підстав їх
застосування до відносин сторін у
даному спорі.

Так, зокрема, у апеляційній скарзі з
підкресленням виділено текст п. 5.1.29
Правил, за яким не дозволяється,
залишення без догляду при виході з
приміщення квартири увімкнених в
електромережу нагрівальних приладів,
телевізорів, радіоприймачів тощо.

Позивачем не надано доказів, що при
виході з приміщення квартири,
відповідачем було залишено без догляду
увімкнений в електромережу чи то
нагрівальний прилад, чи то телевізор,
чи то радіоприймач, чи інший
електроприлад, також під час розгляду
справи не доведено, що зазначені
обставини якимось чином мають
відношення до орендованого
відповідачем приміщення в якому
виникла пожежа, оскільки приміщення
яке орендувалось відповідачем не є
приміщенням квартири, а подовжувач не є
нагрівальним приладом, телевізором і
т.д..

При цьому, суд приймає до уваги
заперечення відповідача з цього
приводу, зокрема те, що згідно розділу 1
Правил, дія цих правил не
застосовується до об'єктів площею до 300
кв.м., за винятком тих, які згідно з
Порядком розподілу суб'єктів
господарювання за ступенем ризику їх
господарської діяльності для безпеки
життя і здоров'я населення,
навколишнього природного середовища
щодо пожежної безпеки, віднесені до
суб'єктів господарювання із високим та
середнім ступенями прийнятного ризику,
перелік яких розміщується на
офіційному сайті Державної інспекції
техногенної безпеки України».

Згідно укладеного договору оренди № 106
від 29.12.2012р. загальна площа приміщень
переданих в оренду становить 216 кв.м.,
окрім того не доведено обставин
виникнення пожежі внаслідок
допущеного порушення відповідачем
правил пожежної безпеки.

Доводи апелянта викладені в
апеляційній скарзі про те, що судом
першої інстанції не взято до уваги
наявність доказів зафіксованого місця
виникнення пожежі, а також інші, на які
посилався позивач, не свідчать про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи чи про порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права при вирішенні
спору, оскільки, ні Технічний висновок
№ 177 від 02.09.2013р., ні лист Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій від 09.01.2014р., на
які посилається позивач (як на підставу
позову та вимоги апеляційної скарги),
не містять відомостей про вину
відповідача у виникненні пожежі
31.07.2013р. чи про порушення відповідачем
правил пожежної безпеки, що спричинило
пожежу.

У відповіді Дарницького районного
управління Головного управління МВС
України в місті Києві за вих. № 47/194А від
31.12.2013р. зазначено, що 31.07.2013р. за фактом
пожежі слідчим відділом Дарницького РУ
розпочато кримінальне провадження за
ознаками кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, яке
закрито 19.08.2013р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284
КПК України (у зв'язку з відсутністю в
діянні складу кримінального
правопорушення) (аркуш справи 140).

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Наявність положень договору оренди про
відповідальність орендаря за
порушення правил охорони праці і
техніки безпеки, пожежної, екологічної
безпеки та вимог промислової санітарії
(п. 7.3.1), за збереження та цілісність
приміщення, що орендується (п. 7.3.2)
обумовлює необхідність у доведенні
належними доказами обставин, які
свідчать про порушення відповідачем
правил пожежної безпеки та наслідковий
зв'язок наявності таких порушень
завданню збитків позивачу.

Стаття 263 ЦК України та стаття 219 ГК
України визначають поняття
непереборної сили як надзвичайну і
таку, що не можна відвернути в даних
умовах, подію. Такою подією може бути,
зокрема, пожежа. Також обставини
надзвичайного характеру - які сторони
можуть передбачити у своїх
правовідносинах. Форс-мажор - дія
стихійних сил природи, що її не можна ні
передбачити, ні відвернути тощо.
Вказані обставини можуть бути
підставою для звільнення суб'єктів
господарювання від відповідальності у
випадку порушення зобов'язань через
дані обставини, а також порядок
засвідчення факту виникнення таких
обставин.

Відповідно до частини четвертої статті
219 ГК України сторони зобов'язання
можуть передбачити певні обставини,
які через надзвичайний характер цих
обставин є підставою для звільнення їх
від господарської відповідальності у
випадку порушення зобов'язання через
дані обставини, а також порядок
засвідчення факту виникнення таких
обставин.

До таких обставин сторони договору № 106
від 29.12.2012р. у розділі 12 віднесли,
зокрема і не передбачені сторонами
події надзвичайного характеру,
включаючи пожежі, землетруси, повені,
оповзні, інші стихійні лиха, війну або
військові дії, які роблять неможливим
виконання умов даного договору.

Про пожежу, яка сталася 31.07.2013р. в боксі
ПАТ «Автотранспортне підприємство
«Транспортник» по вул. Бориспільська 9,
сторони були проінформовані, що
підтверджено наданими до матеріалів
справи документами: актом про пожежу,
звітом про причину виникнення пожежі
(події), яка виникла в цегляному боксі,
Технічним висновком № 177 від 02.09.2013р..
Внаслідок пожежі обидві сторони
понесли збитки у вигляді пошкодження
майна, що знаходилось у приміщенні
(втрати відповідача) та пошкодження
самого приміщення (втрати позивача).

Підставою для відшкодування понесених
збитків є спричинення їх внаслідок
вчиненого порушення, тобто наявності
прямого причинного-наслідкового
зв'язку між діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої. Збитки є
наслідком, а допущення порушення
причиною.

Понесення збитків у розмірі 174 487 грн.
позивач обгрунтовує необхідністю
відновлення приміщення після пожежі,
яка сталась 31.07.2013р., однак вчинення
вказаних дій не є наслідком
неправомірності дій відповідача, у
зв'язку з чим, відсутні підстави
вважати наявним допущення порушення
прав позивача діями відповідача, що
свідчить про недоведеність позивачем
як розміру збитків,
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідача та збитками.

При встановлених обставинах справи,
апеляційний господарський суд
знаходить вірним висновок суду першої
інстанції про те, що майнова шкода,
завдана внаслідок непереборної сили
звільняє особу від обов'язку її
відшкодування, оскільки в даних
випадках не йдеться про волю людини,
реалізацію її намірів.

З урахуванням наведеного, відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог про стягнення 174 487 грн.
заподіяної шкоди та суми коштів за
проведення незалежної оцінки майна в
розмірі 2 000 грн.. Останні, як вірно
встановлено судом першої є похідними
до суми основної вимоги - стягнення
шкоди.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що судом першої
інстанції повно, всебічно та об'єктивно
з'ясовано обставини справи, рішення
ухвалено відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги
Приватного акціонерного товариства
«Автотранспортне підприємство
«Транспортник» та скасування рішення
Господарського суду м. Києва від 10.01.2014
року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Автотранспортне підприємство
«Транспортник» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 10.01.2014р. у справі №
910/21910/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/21910/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
Ю.Л. Власов

Л.П. Зубець