ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" березня 2014 р.Справа № 3/17-4249-2011

За позовом: Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради

До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про виселення та стягнення 4345,11 грн.

За зустрічним позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

До відповідача: Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради

Третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, на стороні
позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_2

про визнання договору оренди недійсним
та стягнення коштів

Колегія суддів у складі: Головуючий
суддя Д'яченко Т.Г.

Судді Цісельський О.В.

Погребна К.Ф.

Представники:

Від Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради:
Тарановський Д.С., представник за
довіреністю

Від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1:
ОСОБА_4, представник за довіреністю

Від 3-ої особи: не з'явився

Суть спору: Позивач - Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області
з позовною заявою до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, у якій просить
суд виселити відповідача з не
житлового підвального приміщення
загальною площею 34,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на
користь Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради та
стягнути з відповідача заборгованість
з орендної плати у розмірі 2578,75 грн.,
пені у розмірі 164,10 грн. та неустойки в
розмірі 1602,26 грн. за договором оренди не
житлового приміщення №57/1 від 11.10.2010р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 24.10.2011р. було порушено
провадження у справі № 3/17-4249-2011.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.11.2011р. по справі №3/17-4249-2011
прийнято зустрічний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Департаменту комунальної власності
Одеської міської про визнання
недійсним договору оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р. і стягнення
1286,05 грн. сплаченої орендної плати та
1775,00грн. у якості відшкодування
збитків, об'єднано зустрічний позов
для спільного розгляду з первісним
позовом, крім того залучено ОСОБА_2 до
участі у справі № 3/17-4249-2011 в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, на
стороні позивача за зустрічним
позовом.

Справа № 3/17-4249-2011 розглядається
колегіально на підставі ухвали
господарського суду Одеської області
від 04.01.2012р., впродовж розгляду справи
склад колегії суддів неодноразово
змінювався. Відповідно до
розпорядження голови суду від 21.01.2014р.,
справу №3/17-4249-2011 було передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючого судді Т.Г., суддів
Цісельського О.В., Погребної К.Ф.

Під час розгляду справи № 3/17-4249-2011
провадження у справі зупинялось згідно
ухвали господарського суду Одеської
області від 30.01.2013р. до вирішення
Приморським районним судом м. Одеси
пов'язаної з нею справи №.522/692/12. У
зв'язку з тим, що обставини, які
спричинили зупинення провадження у
справі відпали, ухвалою суду від
22.10.2013р. провадження у справі №3/17-4249-2011
було поновлено.

Відповідач за первісним позовом
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
адресовані йому позовні вимоги не
визнав, з підстав, викладених у
письмових поясненнях та у зустрічному
позові у справі.

Позивач за первісним позовом
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради зустрічні
позовні вимоги не визнав, що
підтверджується наданими суду
письмовими поясненнями його
повноважного представника.

08.11.2013р. представником Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради було заявлено суду
клопотання про повторне зупинення
провадження у справі №3/17-4249-2011, у
зв'язку з переглядом рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 29.05.2013р. по справі № 1522/692/2012 Вищим
спеціалізованим судом України в
касаційному порядку. Вказане
клопотання було залишено судом без
задоволення, у зв'язку з тим, що на
момент подання клопотання рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 29.05.2013р. по справі № 1522/692/2012 набрало
законної сили, було переглянуто в
апеляційному порядку та ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
26.07.2013р. залишено без змін, що свідчило
про відсутність правових підстав,
передбачених ст. 79 ГПК України для
зупинення провадження у справі.

Відповідно до наданих суду 06.11.2013р.
письмових пояснень представника
третьої особи щодо заявлених у справі
первісних та зустрічних позовних
вимог, ОСОБА_2 повністю підтримуються
заявлені у справі зустрічні позовні
вимоги, натомість первісно заявлені у
справі вимоги він вважає
неправомірними.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

11 жовтня 2010 року між Представництвом по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради (Орендодавець) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Орендар) було підписано Договір оренди
нежитлового приміщення №57/1 (надалі за
текстом -Договір), згідно якого
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв у строкове платне користування
нежитлові приміщення підвалу
загальною площею 34,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
оціночною вартістю 62910 грн.

За умовами п. 2.2 Договору, за орендоване
приміщення Орендар зобов'язався
сплачувати орендну плату, що становила
на перший місяць після підписання
договору оренди 320 грн., без урахування
ПДВ. Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначався шляхом
коригування розміру орендної плати за
минулий місяць на щомісячний індекс
інфляції, що друкується Мінстатом
України. Згідно положень п. 2.4 договору
Орендар зобов'язався вносити орендну
плату щомісячно до 15 числа поточного
місяця незалежно від результатів
господарської діяльності. Умовами п. 1.3
договору передбачався строк його дії з
11.10.2010р. до 10.09.2013р.

Фактична передача орендованого
приміщення від Орендодавця до Орендаря
відбулась 11.10.2010р., що вбачається з
наявної у матеріалах справи копії акту
прийому - передачі не житлового
приміщення (копія а.с. 88, Т.1).

У відповідності до п. 7.16 Договору
сторонами договору було обумовлено, що
усі витрати, пов'язані з укладенням
даного договору та його виконанням
несе Орендар.

Як вбачається з письмових пояснень
представника позивача за зустрічним
позовом та підтверджується копіями
квитанцій № 49380 від 14.10.2010р. та № 49530 від
14.10.2010р.(а.с. 53, 55 Т.1) на суму 900 грн. та 605,50
грн., Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 за власні кошти була проведена
незалежна оцінка орендованого не
житлового приміщення та здійснена
компенсація за розміщення публікації
згідно з рахунком № 443/1 від 04.09.2010р. на
виконання вимог Методики оцінки
об'єктів, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 10.08.1995р.
№ 629. Крім того, 14.10.2010р. Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 була
здійснена оплата рахунку Орендодавця
№ Рах-000073 від 13.10.2010р. на суму 60 грн. на
відшкодування витрат, пов'язаних з
виготовленням технічної та правової
документації на об'єкт оренди за
адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується
копією залученого до матеріалів справи
платіжного документа (а.с. 56а Т.1).

Укладаючи договір оренди нежитлового
приміщення №57/1 від 11 жовтня 2010 року,
згідно п. 4.2 Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання
застрахувати об'єкт оренди на
орендодавця на весь термін дії
договору оренди у страховій компанії у
порядку, визначеному чинним
законодавством, на повну вартість
об'єкта оренди. На виконання прийнятих
на себе зобов'язань Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було
укладено договір добровільного
страхування майна № 8.1-126-07/10 від 22.10.2010р.
та внесено на виконання такого
договору страховий платіж у сумі 210 грн.

На виконання умов договору оренди за
період з жовтня 2010р. по січень 2011р.
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
було сплачено Орендодавцю 1286,05 грн.
орендної плати, що підтверджується
копіями залучених до матеріалів справи
платіжних документів (а.с. 51 Т.1).

Відповідно до положення „Про
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради", затвердженого
рішенням Одеської міської ради від
28.02.2011р. за №384-VІ, Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради є правонаступником
Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради.

Як вбачається з письмових пояснень
представника Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради,
викладених у позовній заяві, в
порушення вимог Договору,
відповідачем сплачувалась орендна
плата несвоєчасно та не у повному
обсязі, у зв'язку з чим за період з
01.04.2011р. по 01.08.2011р. у Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 утворилась
заборгованість по орендній платі у
розмірі 2578,75 грн.

Згідно умов п. 5.2 Договору за
несвоєчасне внесення орендної плати
Орендар сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення.

У зв'язку з простроченням сплати
орендної плати, Орендодавцем здійснено
розрахунок пені станом на 20.09.2011р. Так,
відповідно до даних такого розрахунку
за Орендарем рахується пеня в сумі 164,10
грн.

26.07.2011р. Департамент комунальної
власності Одеської міської ради
звернувся до відповідача з листом, у
якому повідомлялось про наявну
заборгованість станом на 22.07.2011р. у
розмірі 2565,59 грн., яка виникла у зв'язку
з несплатою орендної плати понад три
місяці поспіль, та у зв'язку з
несвоєчасним виконанням договірних
зобов'язань з боку Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, а також
доводилось до відома Орендаря про
одностороннє розірвання договору
оренди нежитлового приміщення №57/1 від
11 жовтня 2010 року та про необхідність
повернення орендованого приміщення
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради. Вказаний лист
було отримано відповідачем 01.08.2011р., що
вбачається з копії поштового
повідомлення про вручення, наданої до
матеріалів справи (а.с. 16 Т.1).

Відповідно до п. 4.7 Договору Орендар
прийняв на себе зобов'язання після
закінчення строку дії договору або у
випадку його дострокового розірвання у
15-денний термін передати Орендодавцю
приміщення за актом у належному стані,
не гіршому ніж на момент передачі їх в
оренду та відшкодувати Орендодавцеві
збитки у разі погіршення стану або
втрати (повної або часткової) об'єкта
оренди.

Як зазначалося представником
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради, в порушення умов
п. 4.7 договору Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 у 15 денний
термін не було здійснено повернення
орендованого приміщення Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, у зв'язку з чим
Орендодавець набув право вимагати
стягнення з Орендаря неустойки,
визначеної положеннями ч. 2 ст. 785 ЦК
України. Так, за даними розрахунку
позивача за Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується
несплачена неустойка за період з
02.08.2011р. по 30.09.2011р. у сумі 1602,26 грн.

Натомість, як вбачалось з усних та
письмових пояснень представника
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
після укладення договору оренди не
житлового приміщення №57/1 від 11.10.2010р.
позивачу за зустрічним позовом стало
відомо про те, що приміщення
орендованого ним підвалу за адресою:
АДРЕСА_2 належать на праві власності
іншій особі - ОСОБА_2, право власності
якого засвідчувалось витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 20438178 від 02.10.2008р. та було
фактично набуто на підставі договору
купівлі-продажу від 10.09.2008р. з ОСОБА_5.
Вищевикладене було підтверджене
залученими до матеріалів справи
копіями договору купівлі-продажу від
10.09.2008р., технічного паспорту,
складеного КП Одеське МБТІ та РОН"
01.08.2008р., та витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 02.10.2008р.
(а.с. 60-64 Т.1), відповідно яких підвальні
приміщення площею 11 кв. м та 11,1 кв. м
належать на праві власності ОСОБА_2

Як вбачається з письмових пояснень
представника позивача за зустрічним
позовом, Орендар не мав змоги
використовувати орендоване майно,
оскільки основна частина підвалу 22,1 кв.
м фактично перебувала у володінні
третьої особи, у зв'язку з чим Орендарем
було надіслано на адресу Орендодавця
вимогу від 14.04.2011р. про не нарахування
орендної плати (копія листа а.с. 44Т.1).

З наведених підстав, зазначаючи на
незаконності передачі Представництвом
по управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради підвалу за
адресою: АДРЕСА_2 у користування,
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
заявлено зустрічні позовні вимоги у
справі про визнання недійсним договору
оренди не житлового приміщення №57/1 від
11.10.2010р. і стягнення 1286,05 грн. сплаченої
орендної плати та 1775,00 грн. понесених, у
зв'язку з укладенням договору оренди
витрат у якості відшкодування збитків.

В підтвердження правомірності прав
територіальної громади м. Одеси на
предмет оренди - нежитлові приміщення
підвалу загальною площею 34,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 до
матеріалів справи було залучено копію
свідоцтва від 30.08.2010р. про право
власності на не житлові приміщення
підвалу № 506, виданого на підставі
рішення виконавчого комітету Одеської
міської ради від 29.07.2010р. № 410 та копію
витягу про державну реєстрацію прав
від 31.05.2011р. (а.с. 69-70 Т.1).

В ході розгляду справи залученою до
участі у справі третьою особою ОСОБА_2
було оскаржено правомірність п. 14
переліку об'єктів нерухомого майна, що
підлягають реєстрації за
територіальною громадою м. Одеси,
затвердженого Рішенням Одеської
міської ради № 410 від 29.07.2010р. та
свідоцтва про право власності на не
житлові приміщення підвалу № 506
загальною площею 34,7 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, серії
САЕ 068336 від 30.08.2010р. поданням
відповідної позовної заяви до
Приморського районного суду м. Одеси, у
зв'язку з чим на підставі ухвали
господарського суду Одеської області
від 30.01.2012р. провадження у даній справі
№3/17-4249-2011 зупинялось.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 29.05.2013р. у справі №1522/692/2012
було визнано недійсним п. 14 переліку
об'єктів нерухомого майна, що
підлягають реєстрації за
територіальною громадою м. Одеси,
затвердженого Рішенням Одеської
міської ради № 410 від 29.07.2010р. та визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на не житлові приміщення
підвалу № 506 загальною площею 34,7 кв. м,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
серії САЕ 068336 від 30.08.2010р. Рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 29.05.2013р. у справі №1522/692/2012
оскаржувалось у апеляційному порядку
та ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 26.07.2013р. залишено без змін.

В подальшому, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15.01.2014р. рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 29.05.2013р. у
справі №1522/692/2012 та ухвалу Апеляційного
суду Одеської області від 26.07.2013р.
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції. Як
вбачається з тексту ухвали касаційної
інстанції, причиною скасування рішень
першої та апеляційної інстанцій стало
невірне застосування до спірних
правовідносин (визнання частково
недійсним рішення міської ради та
свідоцтва про право власності)
положень ст. ст. 203, 215 Цивільного
кодексу України, якими унормовано
підстави для визнання недійсними
правочинів. При цьому, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ при
касаційному перегляді дійшов
правового висновку, що ОСОБА_2 у
встановленому законом порядку набуто
право власності на підвальне
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, яке на підставах визначених
законом не припинялось.

Залишені без змін та доповнень
первісні позовні вимоги у справі
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради направлені на
виселення Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з орендованого майна, у зв'язку з
одностороннім розірванням договору
оренди не житлового приміщення №57/1 від
11.10.2010р., та на стягнення з орендаря
заборгованості з орендної плати у
розмірі 2578,75 грн., пені у розмірі 164,10
грн. та неустойки в розмірі 1602,26 грн.
Натомість, зустрічні позовні вимоги
направлені на визнання недійсним
договору оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р. і стягнення
1286,05 грн. сплаченої орендної плати та
1775,00грн. збитків

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Як було встановлено судом та
вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, ОСОБА_2 у встановленому
законом порядку набуто право власності
на підвальні приміщення, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 на
підставі чинного нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 10.09.2008р. з ОСОБА_5. Таке право ОСОБА_2
на підставах визначених законом не
припинялось. Відповідно, подальше
оформлення територіальною громадою
міста Одеси, в особі Одеської міської
ради у 2010 році права власності на
частину підвальних приміщень, що
належать третій особі, на думку суду, є
незаконним.

Зі змісту положень ст. 761 Цивільного
кодексу України вбачається, що право
передання майна у найм має власник речі
або особа, якій належать майнові права.
Наймодавцем може бути також особа,
уповноважена на укладення договору
найму. При цьому, з положень ст. 328
Цивільного кодексу України вбачається,
що право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як вбачається з обставин справи,
частина приміщення підвалу, переданого
у орендне користування Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 на підставі
договору оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2,
належала іншій особі - ОСОБА_2, у зв'язку
з чим, укладенням даного договору було
порушено законні права та інтереси
третьої особи, як власника нерухомого
майна.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину (договору) є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, згідно ч. 3 ст. 203 ЦК
України волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
згідно ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

З урахуванням вищевикладеного, договір
оренди не житлового приміщення №57/1 від
11.10.2010р., є недійсним правочином у
розумінні положень ч. 1 ст. 203 ЦК України,
як такий, що суперечить положенням
закону.

У відповідності до положень ч.1 ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Зі змісту положень ст. 1 ГПК України
вбачається, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Оскільки договір оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р., є недійсним
правочином та у розумінні положень ст.
216 ЦК України не створює бажаних для
сторін правових наслідків, правових
підстав для стягнення орендної плати,
пені, неустойки за цим договором -
немає, у зв'язку з чим позовні вимоги
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 таких
платежів задоволенню не підлягають.

Відповідно до змісту ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з Положенням про Представництво
по управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради, затвердженого
рішенням Одеської міської ради від
26.03.2003р. №1040-ХХІV, у компетенцію
Представництва входили питання
управління нерухомим майном
територіальної громади м. Одеси від
імені Одеської міської ради.

Як встановлено судом, укладення
договору оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р.,
проводилось заступником начальника
Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради Гресь - Соборовою В.О. на
підставі Положення про Представництво
по управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради та виданої
довіреності, посвідченої 19.05.2010р.
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за номером у реєстрі № 1194. Тобто,
Представництво по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради у спірних правовідносинах
діяло як представник власника
нерухомого майна - Одеської міської
ради, набуваючи певні права за
договором та зобов'язання за
дорученням та в інтересах власника.

Згідно ч. 2 ст. 216 Цивільного кодексу
України якщо у зв'язку із вчиненням
недійсного правочину другій стороні
або третій особі завдано збитків та
моральної шкоди, вони підлягають
відшкодуванню винною стороною.

З урахуванням того, що за результатами
досліджених судом доказів, була
встановлена незаконність укладення
договору оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р., у зв'язку з
неправомірністю набуття Одеською
міською радою прав на передане в оренду
нерухоме майно, суд приходить до
висновку, що за завдані, у зв'язку із
вчиненням недійсного правочину збитки,
несе відповідальність Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради (правонаступник
Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради), як сторона договору -
Орендодавець та представницький орган
Одеської міської ради у спірних
правовідносинах, до повноважень якого
відносилось управління нерухомим
майном територіальної громади м. Одеси.

Згідно вимог ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема,
додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, які засвідчують понесення
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
витрат, пов'язаних з укладенням
договору, які полягали у незалежній
оцінці орендованого не житлового
приміщення, здійсненій компенсації за
розміщення публікації, виготовленні
технічної та правової документації на
об'єкт оренди, а також страхуванню
орендованого майна, суд вважає такі
докази достатніми, такими, що
підтверджують обсяг понесених витрат
орендаря на суму 1775 грн., а також такими,
що констатують наявність правового
зв'язку між понесеними збитками,
укладенням недійсного договору оренди
не житлового приміщення №57/1 від
11.10.2010р. та неправомірною поведінкою
орендодавця.

З наведених підстав, заявлені до
стягнення збитки Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 1775 грн.
підлягають стягненню з Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради.

Щодо решти зустрічних позовних вимог у
справі, що полягають у стягненні з
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради 1286,05 грн.
сплаченої орендної плати за період з
жовтня 2010р. по січень 2011р., суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Фактично вказані витрати були понесені
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на
виконання визнаного судом недійсним
договору оренди не житлового
приміщення №57/1 від 11.10.2010р.

Так, у розумінні положень ч. 1 ст. 216
Цивільного кодексу України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

З урахуванням п. 1, 3 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
також до вимог, зокрема, про повернення
виконаного за недійсним правочином.

З урахуванням того, що Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було
сплачено на виконання недійсного
правочину 1286,05 грн. орендної плати за
період з жовтня 2010р. по січень 2011р., такі
витрати підлягають поверненню
позивачу за зустрічним позовом, шляхом
стягнення з Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради 1286,05
грн.

Приймаючи до уваги усе вищевикладене,
судом відмовляється у задоволенні
первісних позовних вимог Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, як таких, що не
відповідають вимогам закону,
натомість, зустрічні позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
задовольняються судом у повному
обсязі, як обґрунтовані та правомірні.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору 2682,5
грн. покладаються судом на відповідача
за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради - відмовити.

2. Зустрічні позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

3. Визнати недійсним договір оренди не
житлового приміщення №57/1 від 11.10.2010р.,
укладений між Представництвом по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1.

4. Стягнути з Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради (65039,
м.Одеса, вул. Артилерійська, 1, п/р
1909 в ГУДКУ в Одеській області, МФО
828011, код 26302595) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний код НОМЕР_1; р/р НОМЕР_2
в ПАТ „Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805)
1286(тисяча двісті вісімдесят шість) грн.
05 коп. сплаченої орендної плати, 1775
(тисяча сімсот сімдесят п'ять) грн. коп.
у якості відшкодування збитків та 2352
(дві тисячі триста п'ятдесят дві) грн.50
коп. судового збору.

Повний текст рішення складено 17
березня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Головуючий суддя
Д'яченко Т.Г.

Суддя
Цісельський О.В.

Суддя
Погребна К.Ф.