КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.
Справа№ 911/4034/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Бернацький
А.В. - дов. б/н від 22.10.2013р.

від відповідача не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Калитянський

експериментальний
завод комбікормів і преміксів»

на рішення

господарського суду Київської області

від 09.01.2014р. (суддя
Кошик А.Ю.)

у справі №911/4034/13

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Шеколан» (далі -
ТОВ «Шеколан»)

до Публічного
акціонерного товариства «Калитянський

експериментальний
завод комбікормів і преміксів»

(далі - ПАТ
«Калитянський експериментальний завод

комбікормів і
преміксів»)

про стягнення 277 306,85
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 09.01.2014р. у справі
№911/4034/13 позовні вимоги задоволено
повністю, стягнуто з ПАТ «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів» на користь ТОВ «Шеколан» 116
796,57грн. основного боргу, 8 560,07грн. пені, 1
950,21грн. 3% річних та 5 546,15грн. витрат зі
сплати судового збору.

Не погодившись із згаданим рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог за
наведених в скарзі підстав. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
суд першої інстанції дійшов хибного
висновку, що товар поставлявся
відповідачу «на виконання умов
договору поставки», хоча товар
поставлявся останньому поза рамками
договору. На думку апелянта, місцевий
суд належним чином не дослідив
характеру господарських відносин
сторін, дав їм неправильну юридичну
оцінку, як результат в основу
задоволених позовних вимог поклав
неналежну правову підставу тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено
розгляд справи на 25.02.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014р., в
зв'язку з перебуванням судді Алданової
С.О. у відпустці, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Жук Г.А., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014р., з
огляду на нез'явлення в судове
засідання представників відповідача,
розгляд справи відкладено на 11.03.2014
року.

Представник апелянта в судове
засідання повторно не з'явився, хоча
про час та місце розгляду справи
відповідача повідомлено належним
чином, про неявку та її причини суд не
повідомив, клопотань про відкладення
справи не надіслав, відтак апеляційний
господарський суд вважав за необхідне
справу розглянути в його відсутності.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи скарги заперечив,
просив не брати їх до уваги, а відтак
рішення місцевого суду як законне та
обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
долучені до матеріалів справи письмові
докази, виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню за
таких обставин.

Так, ТОВ «Шеколан» звернулося до
господарського суду Київської області
з позовом до ПАТ «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів» про стягнення з
відповідача, з урахуванням зменшення
позовних вимог, 116 796,57 грн. основного
боргу, 8 560,07 грн. пені та 1 950,21 грн. 3%
річних. Позовні вимоги обґрунтовано
порушенням відповідачем умов
укладеного між сторонами договору
поставки №13/06/17-3 від 17.06.2013р. (далі -
Договір) щодо повної оплати отриманого
товару у визначений строк, внаслідок
чого виникла заборгованість, за
порушення строків оплати якої
нараховано пеню та 3% річних за час
прострочення платежу тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представників сторін,
розглянувши матеріали справи, дійшов
висновку про обґрунтованість позову,
відтак його задовольнив.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд
встановив, що на виконання Договору,
специфікації №4 і специфікації №4/1
позивач на підставі видаткових
накладних поставив відповідачу макуху
соєву на загальну суму 440 838,50 грн.,
відповідач своєчасно та в повному
обсязі за поставлений товар не
розрахувався, оплативши його частково,
внаслідок чого його заборгованість на
момент прийняття рішення становила 116
796,57 грн. тощо.

Як встановлено матеріалами справи,
17.06.2013р. між позивачем (постачальником)
та відповідачем (покупцем) укладено
Договір, за умовами п.1.1. якого
постачальник зобов'язався поставити в
обумовлений договором термін предмет
поставки (товар) у власність покупця, а
покупець зобов'язався прийняти предмет
поставки та сплатити за нього грошову
суму.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму(ч.1
ст.712 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлено іншого
строку оплати товару.

Положеннями п.п.2.2.,2.3. Договору сторони
погодили, що асортимент, кількість,
вимоги до якості та пакування товарів,
ціна, умови оплати та термін поставки
визначаються специфікаціями, які
узгоджуються та підписується
сторонами перед поставкою і є
невід'ємними частинами Договору.
Оплата товару здійснюється покупцем на
розрахунковий рахунок продавця
протягом чотирнадцяти календарних
днів з моменту отримання товару, якщо
сторони не домовляться про інше, що
вказується в специфікації.

Договором (п.9.4.) сторони погодили, що
всі додатки та специфікації є
невід'ємною частиною Договору,
укладаються в письмовій формі і
набувають чинності після їх підписання
сторонами.

На виконання Договору, покупцем
надіслано постачальнику дві
специфікації: № 4 від 16.07.2013р.; № 4/1 від
21.07.2013 року. Відповідно до специфікації
№4 постачальник зобов'язався поставити
покупцю 20 тонн макухи соєвої загальною
вартістю 139 000,00 грн. з терміном поставки
до 20.07.2013 року. Строк оплати сторонами
встановлено у 7 (сім) календарних днів з
моменту поставки та надання необхідних
документів. Відповідно до специфікації
№ 4/1 постачальник зобов'язався
поставити 30 тонн макухи соєвої
загальною вартістю 208 500,00 грн. з
терміном поставки до 24.07.2013р, строк
оплати - 7 (сім) календарних днів з
моменту поставки та надання необхідних
документів.

Як встановлено місцевим судом та
підтверджено матеріалами справи
(видаткові накладні №129 та №134,
довіреність на отримання
товарно-матеріальних цінностей на
ОСОБА_3 (серія ААД №730257/486 від 17.07.2013р.),
позивач поставив відповідачу товарів
на загальну суму 440 838,50 грн. Відповідач
за отриманий товар розрахувався
частково, в зв'язку з чим на момент
прийняття оскарженого рішення його
заборгованість перед позивачем
складала 116 796,57 грн. Не заперечуючи в
судовому засіданні відповідних
обставин, у відзиві відповідач проти
позову заперечував, посилаючись на
неузгодження сторонами в Договорі всіх
істотних умов, зокрема, щодо терміну
оплати. Крім того, відповідач
стверджував, що позивачем не передано
йому всіх необхідних для оплати товару
документів тощо.

Зобов'язанням на підставі ч.1 ст.509 ЦК
України є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.ст.525, 526, 527 ЦК України,
ст.193 ГК України передбачено, що
зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що позовна вимога про стягнення
з відповідача суми основного боргу в
розмірі 116 796,57 грн. є обґрунтованою,
документально підтвердженою, такою, що
підлягає задоволенню.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у встановлений договором або
законом строк (ст.612 ЦК України).

Положеннями ст.549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п.6.3. Договору у випадку
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за Договором, покупець
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла на період такого прострочення,
від суми невиконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК
України).

Оскільки вимоги позивача про стягнення
з відповідача пені в сумі 8 560,07 грн. та 3%
річних в сумі 1 950,21 грн. ґрунтуються на
Договорі, відповідають приписам
чинного законодавства, їх розрахунок є
арифметично вірним, місцевий суд
дійшов правильного висновку про їх
задоволення.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів» залишити без задоволення,
рішення господарського суду Київської
області від 09.01.2014р. у справі №911/4034/13 -
без змін.

Матеріали справи №911/4034/13 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
Г.А. Жук

Н.М. Коршун