ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.03.14 Справа № 904/211/14

За позовом Прокурор
Центрально-Міського району м. Кривого
Рога в інтересах держави Виконавчого
комітету Криворізької міської ради в
особі Комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа",
м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства
"САНСЕРВІС", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область

про стягнення 84 460, 97 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від прокуратури: Матісова О.В. -
посвідчення № 001453 від 27.08.12

від Криворізької міської ради: не
з'явились

від позивача: Касьян І.В. - представник
за дов. № 13 від 20.12.13

від відповідача: Німець Ю.С. -
представник за дов. б/н від 10.02.14

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Центрально-Міського району м.
Кривого Рога в інтересах держави в
особі Виконавчого комітету
Криворізької міської ради в особі
Комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа" звернувся
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Комунального підприємства "Сансервіс"
про стягнення заборгованості за
теплову енергію у розмірі 77 236, 73 грн.,
пені у сумі 5 551, 27 грн. та трьох
відсотків річних у сумі 1 672, 97 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань, покладених на нього згідно
договору на постачання теплової
енергії для потреб опалення,
вентиляції, гарячого водопостачання і
пари № 2998 від 01.06.2011 в частині повної та
своєчасної оплати за поставлену
теплову енергію.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 14.01.2014
порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено в засіданні
на 27.01.2014.

27.01.2014 від позивача надійшло клопотання
про залучення до матеріалів справи
документів.

Ухвалою від 27.01.2014 розгляд справи
відкладено на 12.02.2014.

12.02.2014 через канцелярію господарського
суду від відповідача надійшов відзив
на позовну заяву, в якому він не
заперечує проти існування
заборгованості перед позивачем, однак,
просить суд зменшити розмір
нарахованих йому штрафних санкцій на 50
% з урахуванням ступеня виконання
відповідачем зобов'язань, часткової
оплати за надані послуги, майнового
стану відповідача та несприятливості
фінансового становище.

24.002.2014 через канцелярію господарського
суду від позивача надійшла уточнення
позовна заява від 24.02.2014 № 31/07, в якій
позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість за теплову енергію у
розмірі 77236, 73 грн., пеню у сумі 5551, 27 грн.,
інфляційні втрати у розмірі 443, 34 грн. та
три відсотки річних у сумі 2117, 39 грн.

Відповідності до ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Щодо поданої позивачем уточненої
позовної заяви судом враховано п. 3.11.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011р., де зазначено, що ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Таким чином, подана позивачем заява про
уточнення позовних вимог, розцінюється
судом як заява про збільшення розміру
позовних вимог та, оскільки дана заява
не порушує чиї-небудь права та
інтереси, вона прийнята судом до
розгляду.

25.02.2014 від позивача через канцелярію
господарського суду надійшли
пояснення, в яких на вимогу ухвали суду
від 12.02.2014 зазначив, що приміщення по
вул. Панаса Мирного, 20 відповідач
займає з 29.11.2012 відповідно до до
додаткової угоди до договору, що
додається (арк. с. 79).

03.03.2014 сторони та прокурор подали до
суду клопотання про продовження строку
розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 03.03.2014 задоволено
клопотання сторін та прокурора, строк
розгляду справи продовжено на
п'ятнадцять днів та розгляд справи
відкладено на 19.03.2014.

19.03.2014 через канцелярію господарського
суду від відповідача надійшли
додаткові пояснення по справі, в яких
зазначив, що під час розгляду справи у
суді самостійно здійснив часткову
оплату у розмірі 10 000 грн., на
підтвердження чого надав копію
платіжного доручення від 07.03.2014 №1881
(арк. с. 91), а також надав, на
підтвердження користування
приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг,
пл. 40-річчя Перемоги, договір оренди
об'єктів нерухомості комунальної
власності міста від 25.12.2012 № 14/9 (арк. с.
85).

У судовому засіданні 19.03.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та прокуратури, всебічно та
повно з'ясувавши фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2011 між Комунальним підприємством
теплових мереж "Криворіжтепломережа"
(далі позивач, постачальник) та
Комунальним підприємством "Сансервіс"
(далі - відповідач, споживач) був
укладений договір № 2998 на постачання
теплової енергії для потреб опалення,
вентиляції, гарячого водопостачання і
пари (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник відпускає споживачеві
теплову енергію в гарячій воді на
потреби опалення, вентиляції, гарячого
водопостачання та у вигляді пари на
технологічні потреби, а споживач
сплачує отриману теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) у
строки, передбачені цим договором.

Постачальник відпускає споживачу
теплову енергію на об'єкти, зазначені в
таблиці № 2 відповідно до
встановленого плану теплоспоживання з
01.06.2011 року по 01.06.2012 року. Оплата
здійснюється з моменту вказаного
періоду дії договору (п. 1.3 договору).

Згідно п.2.1 договору облік споживання
теплової енергії здійснюється згідно
приладів обліку або розрахунковим
способом за їх відсутності.

Відповідно до п.3.1 договору оплата за
відпущену теплову енергію проводиться
споживачем щомісячно, самостійно, у
грошовій формі, ті іншими формами
розрахунку за погодженням сторін не
пізніше останнього числа місяця
наступного за розрахунковим. В іншому
випадку постачальник має право без
додатково попередження припинити
повністю або частково обмежити подачу
теплової енергії.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що цей
договір діє з 01 червня 2011 року по 01
червня 2012 року і вважається щорічно
продовженим, якщо за місяць до
закінчення терміну не надійде заява
однієї із сторін про відмову від цього
договору або його перегляду. При заяві
однієї із сторін про розірвання
договору за один місяць і відсутності
заборгованості споживача перед
постачальником договір може бути
розірваний. При наявності
заборгованості за споживачем,
нарахування за договором припиняються,
а договір не розривається до повного
погашення заборгованості.

Тарифи теплової енергії встановлені
згідно Постанови Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України № 119 від 30.09.2011 "Про
встановлення тарифів на теплову
енергію КПТМ "Криворіжтепломережа", що
для потреб інших споживачів складає 954,
05 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) (арк. с. 38).

Комунальне підприємство теплових
мереж "Криворіжтепломережа", на
виконання умов договору, здійснило
поставку Комунальному підприємству
"Сансервіс" теплової енергії для потреб
опалення, вентиляції, гарячого
водопостачання і пару, зокрема, за
адресами: вул. 40-річчя Перемоги, вул.
Дзержинського, 15, вул. Димитрова, 87,
Женевська, 2а, Недєліна, 49а, Панаса
Мирного, 20, що підтверджується
інформацією про надання
теплопостачання, актами про початок
подання теплової енергії, у зв'язку з
початком опалювального сезону, копії
яких знаходяться у матеріалах справи
(арк. с. 24-34).

Позивачем були виставлені відповідачу
рахунки-фактури на оплату теплової
енергії за період з 31.12.2012 по 30.04.2013 на
загальну суму 84 117, 85 грн. (арк. с. 14-18).

Зазначені рахунки-фактури на оплату
теплової енергії отримані
відповідачем згідно реєстрів про
отримання рахунків (арк. с. 19-23).

Як зазначає позивач, відповідач
здійснив часткову оплату поставленої
теплової енергії у розмірі 6 881, 12 грн.

Під час розгляду справи у
господарському суду відповідачем
самостійно здійснено часткову оплату
теплової енергії у розмірі 10 000 грн., що
підтверджується платіжним доручення
від 07.03.2014 № 1881 (арк. с. 91).

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлену теплову енергію складає 67
236, 73 грн., що підтверджено відповідачем
у судовому засіданні 19.03.2014.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання теплової енергії згідно
виставлених рахунків та не надано
доказів її оплати на суму 67236, 73 грн., а
відтак, позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу
підлягає задоволенню в розмірі 67 236, 73
грн.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи, що відповідач добровільно
сплатив суму основного боргу у розмірі
10 000 грн., провадження у справі
в цій частині підлягає припиненню.

За порушення відповідачем виконання
грошового зобов'язання позивачем, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, нараховано три
відсотки річних у розмірі 2117, 39 грн. та
інфляційні втрати у сумі 443, 34 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних та інфляційних
втрат, задовольняє дані вимоги у
повному обсязі, а саме три відсотки
річних у розмірі 2117, 34 грн. та
інфляційні втрати у сумі 443, 34 грн.

Також, за несвоєчасне виконання
відповідачем своїх зобов'язань з
оплати поставленої теплової енергії
позивач нарахував відповідачу пеню у
розмірі 5551, 27 грн.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Умовами пункту 3.2. договору
передбачено, що у разі несвоєчасної
оплати, постачальник сплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставку НБУ
за кожен день прострочення оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Щодо заяви відповідача, викладеної у
відзиві на позовну заяву, про зменшення
штрафних санкцій на 50 %, господарський
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського
кодексу України та пункту 3 частини 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має право зменшити
розмір штрафних санкцій (штрафу, пені).

Згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшити у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 233
Господарського кодексу України (п. 3.17.4
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Проте, як доведено відповідачем та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач є комунальним
підприємством, метою діяльності якого
є надання послуг, що направлені на
задоволення потреб міста у цих
послугах, підвищення ефективності
господарювання, створення нових
робочих місць, задоволення інтересів
та соціальних потреб трудового
колективу (п. 2.1 Статуту, арк. с. 61) та ним
вжито усіх належних заходів, необхідні
для належного виконання ним
зобов'язань з оплати за отримані від
позивача послуги з постачання теплової
енергії (здійснено часткову оплату за
спірний період у розмірі 16
6881, 12 грн.). Приймаючи до уваги, що згідно
звіту про фінансові результати за 2013
рік (Форма № 2), підприємство є
збитковим, що не дозволило
розрахуватись з позивачем та призвело
до порушення виконання відповідачем
зобов'язань, суд вважає за можливе на
підставі пункту 3 частини 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України зменшити розмір стягуваної
суми пені до 50 %, що буде становити 2775, 64
грн.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача в дохід
Державного бюджету України, а саме у
розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст.
82-85, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
«Сансервіс» (5007, Дніпропетровська
область, м. Кривий Ріг, пр.
Дзержинського, 15/15, ) на
користь Комунального підприємства
теплових мереж «Криворіжтепломережа»
(50000, Дніпропетровська область, м.
Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ) основний борг у розмірі 77236, 73 грн.
(сімдесят сім тисяч двісті тридцять
шість грн. 73 к.), пеню у сумі 5515, 84 грн.
(п'ять тисяч п'ятсот п'ятнадцять грн. 84
к.) та три відсотки річних у розмірі 1672,
97 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят дві
грн. 97 к.)

Стягнути з Комунального підприємства
«Сансервіс» (5007, Дніпропетровська
область, м. Кривий Ріг, пр.
Дзержинського, 15/15, ) в
дохід Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 1 827 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн.)

Провадження у справі в частині
стягнення основного боргу у розмірі 10
000 грн. припинити.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 20.03.2014

Суддя В.І. Ярошенко