КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Справа№ 910/21782/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю представників:

від позивача: Семенович С.В.
(довіреність б/н від 01.01.2014);

від відповідача: Тітов Д.В. (довіреність
від 18.11.2011 №8-01-19/3160);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Національної телекомпанії України

на рішення господарського суду
міста Києва від 27.01.2014

у справі № 910/21782/13 (суддя Бондарчук
В.В.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Комп Мюзік

Паблішинг"

до Національної
телекомпанії України

про стягнення 86 024 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 у справі № 910/21782/13 позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Комп Мюзік
Паблішинг" до Національної
телекомпанії України про стягнення 86 024
грн. задоволено частково; стягнуто з
Національної телекомпанії України на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Комп Мюзік
Паблішинг" 12 180 грн. компенсації та 243,60
грн. судового збору; у задоволенні
решту позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Національна телекомпанія України
звернулась до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржене рішення та прийняти нове
рішення, яким позов залишити без
задоволення.

Скарга мотивована порушенням місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю викладених в
оскарженому рішенні висновків дійсним
обставинам справи.

Заперечуючи правильність висновку
місцевого господарського суду про
неправомірне використання
Національною телекомпанією України
музичного твору "Pink Panter" (автор: Henry Mancini),
шляхом здійснення його публічного
сповіщення і анонсування 07.04.2012 та
07.04.2012, скаржник зазначає, що
використання цього твору у дитячий
передачі відбувалося на підставі
укладеного ним з товариством з
обмеженою відповідальністю "Комп Мюзік
Паблішинг" ліцензійного договору від
18.04.2011 № 2011/42-12/2.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Національної
телекомпанії України апеляційну
скаргу підтримав, представник
товариства з обмеженою
відповідальністю "Комп Мюзік
Паблішинг" висловився за відхилення
апеляційної скарги з підстав,
викладених у відзиві.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комп Мюзік
Паблішинг" (далі - позивач) пред'явлено
позов до Національної телекомпанії
України (далі - позивач) про стягнення 86
024 грн.

Причиною спору є намагання позивача
отримати компенсацію за порушення
виключних майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що відповідачем
неправомірно проведено публічне
сповіщення музичного твору "Pink Panter"
(автор: Henry Mancini).

Наявними матеріалами справи
підтверджується, що позивачу належать
виключні майнові права на використання
пісні "Pink panther", автор Mancini Henry, на
підставі укладеного ним з компанією "EMI
MUSIC PUBLISHING LIMITED" ліцензійного договору
про передачу виключних авторських прав
та додаткової угоди до цього договору
від 01.01.2009.

Факт використання вищевказаного
музичного твору під час трансляції
передачі "Школа юного супергероя"
відповідачем визнається та
підтверджується складеними
представниками позивача актами
моніторингу від 12.04.2012 №1, від 11.04.2012 № 3.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду на
підставі встановлених обставин справи
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до статті 440 Цивільного
кодексу України (далі -ЦК України)
майновими правами інтелектуальної
власності на твір є: право на
використання твору; виключне право
дозволяти використання твору; право
перешкоджати неправомірному
використанню твору, в тому числі
забороняти таке використання; інші
майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.
Майнові права на твір належать його
авторові, якщо інше не встановлено
договором чи законом.

Згідно з статтею 443 ЦК України
використання твору здійснюється лише
за згодою автора, крім випадків
правомірного використання твору без
такої згоди, встановлених цим Кодексом
та іншим законом.

Статтею 445 ЦК України встановлено, що
автор має право на плату за
використання його твору, якщо інше не
встановлено цим Кодексом та іншим
законом.

Статтею 7 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" від 23.12.1993 №
3792-ХІІ "Про авторське право і суміжні
права" (далі - Закон № 3792) передбачено,
що суб'єктами авторського права є
автори творів, зазначених у частині
першій статті 8 цього Закону, їх
спадкоємці та особи, яким автори чи їх
спадкоємці передали свої авторські
майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 цього ж Закону,
автор (чи інша особа, яка має авторське
право) може передати свої майнові
права, зазначені у статті 15 цього
Закону, будь-якій іншій особі повністю
чи частково. Передача майнових прав
автора (чи іншої особи, яка має
авторське право) оформляється
авторським договором.

Майнові права, що передаються за
авторським договором, мають бути у
ньому визначені. Майнові права, не
зазначені в авторському договорі як
відчужувані, вважаються такими, що не
передані.

Згідно ч. 3 ст. 15 Закон № 3792 виключне
право автора (чи іншої особи, яка має
авторське право) на дозвіл чи заборону
використання твору іншими особами дає
йому право дозволяти або забороняти,
зокрема: - відтворення творів; -
публічне виконання і публічне
сповіщення творів; - будь-яке повторне
оприлюднення творів, якщо воно
здійснюється іншою організацією, ніж
та, що здійснила перше оприлюднення.

Суд попередньої інстанції, з огляду на
фактичний зміст укладеного позивачем з
правовласником ліцензійного договору,
дійшов обґрунтованого висновку щодо
наявності у позивач права на звернення
до суду з даним позовом.

Відповідно до частин другої і третьої
статті 15 та пункту "а" статті 50 Закону №
3792 використання твору без дозволу
особи, яка має авторське право, є
порушенням авторського права.

Відповідачем не подано доказів
наявності у нього права на
використання спірного музичного твору.

Укладений сторонами ліцензійний
договір від 18.04.2011 № 2011/42-12/2 таким
доказом не є з наступних підстав.

Згідно пункту 1.1 названого договору за
його умовами підлягають передачі права
на використання звукозаписів музичних
творів, розміщених на Інтернетресурсі
www.playkоm.com.

Згідно протоклу судового засідання у
даній справі від 13.01.2014, судом першої
інстанції під час засідання здійснено
запит до мережі Інтернет та досліджено
перелік музичних творів на ресурсі:
www.playkоm.com.

Згідно наданих позивачем копій
електронних сторінок www.playkоm.com,
оглянутих у судовому засіданні 13.01.2014,
музичний твір "Pink Panter" на зазначеному
ресурсі відсутній.

Оскільки докази зворотного в
матеріалах справи відсутні і
відповідачем не надані, колегія суддів
вважає слушними надані під час
апеляційного провадження пояснення
представника позивача з приводу того,
що музичний твір "Pink Panter" розміщується
на іншому Інтернетресурсі, у зв'язку з
чим відповідач не набув право на
використання цього твору згідно
ліцензійного договору від 18.04.2011 №
2011/42-12/2.

Згідно ст. 1 Закону № 3792 публічне
сповіщення (доведення до загального
відома) - передача за згодою суб'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
в ефір за допомогою радіохвиль (а також
лазерних променів, гама-променів тощо),
у тому числі з використанням
супутників, чи передача на віддаль за
допомогою проводів або будь-якого виду
наземного чи підземного (підводного)
кабелю (провідникового,
оптоволоконного та інших видів) творів,
виконань, будь-яких звуків і (або)
зображень, їх записів у фонограмах і
відеограмах, програм організацій
мовлення тощо, коли зазначена передача
може бути сприйнята необмеженою
кількістю осіб у різних місцях,
віддаленість яких від місця передачі є
такою, що без зазначеної передачі
зображення чи звуки не можуть бути
сприйняті.

Згідно з пунктом "г" частини першої
статті 52 Закону № 3792 при порушеннях
будь-якою особою авторського права,
передбачених статтею 50 цього Закону,
суб'єкти авторського права мають право
подавати позови про виплату
компенсацій, тоді як пунктом "г" частини
другої цієї статті встановлено, що суд
має право постановити рішення про
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50 000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу.

З огляду на наведене суд першої
інстанції, правильно встановивши факт
порушення відповідачем майнових
авторських прав шляхом використання
спірного твору без необхідних
дозволів, з урахуванням фактичних
обставин порушення, правомірно взяв до
уваги розмір мінімальної заробітної
плати на момент подачі даного позову та
дійшов правильного висновку щодо
обґрунтованості заявлених позовних
вимог в частині стягнення компенсації
в сумі 12 180 грн. (без порушення приписів
пункту "г" частини другої статті 52
Закону № 3792 стосовно розміру
компенсації).

Судове рішення в частині відмови у
задоволенні решти позовних вимог
місцевим господарським судом також
прийнято в межах наданих йому
повноважень та без порушення приписів
чинного законодавства.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не впливають на правильність висновків
суду.

За таких обставин, рішення місцевого
господарського суду постановлено при
повному з'ясуванні обставин справи,
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
рішення по справі відсутні, а мотиви з
яких подано апеляційну скаргу, не
можуть бути підставою для його зміни чи
скасування.

Керуючись статями 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної
телекомпанії України залишити без
задоволення, рішення господарського
суду міста Києва від 27.01.2014 у справі №
910/21782/13 залишити без змін.

Справу № 910/21782/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Л.Л. Гарник

Судді
А.А. Верховець

О.М. Остапенко