ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014
Справа № 905/8908/13

Суддя господарського суду Донецької
області Огороднік Д.М. при секретарі
судового засідання Корові ній І.С.,
розглянувши матеріали

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Протекс Трейд"до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Украгрозакупівля"про стягнення 274300,00
грн.Представники сторін: від
позивача: від відповідача: Люлька І.В. -
представник за довіреністю; Бєліченко
С.С. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Протекс Трейд" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгрозакупівля"
про стягнення 274300,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
умови договору поставки №12/130 від 20.11.2012
в частині своєчасної та повної оплати
поставленого товару, у зв'язку з чим
заборгованість відповідача становить
274300,00грн.

На підтвердження вказаних обставин,
позивач надав належним чином завірені
копії: договору поставки №12/130 від
20.11.2012; специфікацій №9 від 01.07.2013,№10 від
17.07.2013додаткової угоди від 21.10.2013;
видаткової накладної №347 від 05.07.2013, №374
від 19.07.2013; довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей №508/1
від 05.07.2013; податкових накладних від
05.07.2013, 19.07.2013; розрахунку №50 від 21.10.2012,
№51 від 21.10.2012 коригування кількісних і
якісних показників до податкової
накладної від 05.07.2013; банківських
виписок.

Відповідач подав відзив, я якому проти
задоволення позову заперечував.
Зазначає, що відсутні будь-які докази
які б могли підтвердити факт поставки
позивачем та прийняття товару
відповідачем за видатковими
накладними №347 від 05.07.2013, №374 від 19.07.2013.
Також, відсутні будь-які підстави
стверджувати, що у відповідача перед
позивачем виник обов'язок та наступив
термін для розрахунків за товар,
поставлений згідно спірних накладних.

Ухвалою господарського суду від 17.02.2014
розгляд справи продовжений на 15 днів до
03.04.2013.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 17.02.2014
оголошувалась перерва до 26.02.2014.

В судове засідання 26.02.2014 позивач
з'явився, підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з'явився,
проти задоволення позовних вимог
заперечував. Подав уточнення до
відзиву, в якому зазначив, що 17.02.2014
відповідач, на виконання умов договору
поставки №12/130, перерахував позивачу
15000,00грн. Згідно наданого уточнення до
відзиву, на думку відповідача,
позивачем порушені п. 2.1 договору та 8
специфікацій, а саме при поставці
товару позивачем не надано
відповідачу: якісне посвідчення або
сертифікат якості, протокол
випробувань на ГМО (на зернові
культури), ветеринарне свідоцтво (форма
"2), рахунок, видаткову та податкову
накладну, товарно-транспортну
накладну, гігієнічний висновок
районної СЕС (на зернові). За таких
обставин, керуючись п. 6 специфікацій,
відповідач вважає, що його обов'язок
щодо оплати вартості отриманого товару
виникає тільки після перевірки якості
товару на відповідність в лабораторії
покупця, після підписання
представником покупця
товарно-транспортної накладної і після
надання постачальником всіх належних
документів на товар. Оскільки вказані
документи відсутні, то відповідно
строк виконання грошових зобов'язань
не настав.

Представники позивача та відповідача
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляли, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд

В С Т А Н О В И В:

12.04.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Протекс Трейд", як
постачальником (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Украгрозакупівля",
як покупцем (відповідач) укладено
договір поставки №12/130 (з
урахуванням специфікації №9 від 01.07.2013,
специфікації №10 від 17.07.2013 додаткової
угоди від 21.10.2013) (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач
зобов'язується поставити та передати у
власність, а покупець прийняти та
оплатити сільськогосподарську
продукцію, кормові добавки виробництва
України, далі - товар.

Найменування, асортимент, ціна, сума,
кількість, якість, умови поставки,
строк оплати товару покупцем
узгоджуються у специфікаціях к
договору, які є невід'ємними частинами
даного договору (п. 1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, оплата
за товар здійснюється покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника,
узгоджених у специфікаціях.

Згідно з п. 7.1 даний договір набуває
чинності з моменту його підписання
уповноваженими особами та діє до 31
грудня 2013 року. Після підписання даного
договору усі попередні переговори
вважаються недійсними.

Сторонами погоджені та підписані
специфікації №9 від 01.07.2013, №10 від 20.11.2012
до договору поставки №12/130 від 20.11.2012,
якими визначено найменування, вартість
кількість товару, умови поставки та
мови оплати, а також додаткову угоду №1
до специфікацій №9 від 01.07.2013, №10 від
17.07.2013 до договору поставки №12/130 від
20.11.2012.

Додатковою угодою №1 пункт 3
специфікації №9 викладено в наступній
редакції: ціна товару з урахуванням
доставки складає: 8 тонн 200 кг товару за
ціною 11500 (одинадцять тисяч п'ятсот)
гривень 00 копійок за 1 тонну, у тому
числі ПДВ 20% 1916,67грн., інші 11 тонн 800 кг за
ціною 12500 (дванадцять тисяч п'ятсот)
гривень 00 копійок за 1 тонну, у тому
числі ПДВ 20% 2083,33грн. Вартість тари
входить у ціну товару;

пункт 4 специфікації №9 викладено в
наступній редакції: сума поставки по
специфікаціям орієнтовно складає: 241800
(двісті сорок одна тисяча вісімсот)
гривень 00 копійок, у тому числі ПДВ 20%
41800,00грн.

Додатковою угодою №1 пункт 3
специфікації №9 викладено в наступній
редакції: ціна товару з урахуванням
доставка складає: 11500 (одинадцять тисяч
п'ятсот) гривень 00 копійок за 1 тонну, у
тому числі ПДВ 20% 1916,67грн. Вартість тари
входить у ціну товару;

пункт 4 специфікації №10 викладено в
наступній редакції: сума поставки по
специфікаціям орієнтовно складає: 230000
(двісті тридцять тисяч) гривень 00
копійок, у тому числі ПДВ 20% 38333,33грн.

Також, судом встановлено, що у
додатковій угоді №1 до специфікацій
сторонами остаточно узгоджено порядок
оплати товару, а саме п. 6 специфікацій
викладено у наступній редакції:

Порядок оплати: покупець здійснює
оплату за поставлений товар у розмірі
десяти тисяч гривень щоденно,
починаючи з 22.10.2013 шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника (п.6 специфікації
№9).

Порядок оплати: покупець здійснює
оплату за поставлений товар у розмірі
десяти тисяч гривень щоденно,
починаючи з дати, наступної за датою
погашення заборгованості по
специфікації №9 від 01.07.2013 шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника
(п.6 специфікації №10 ).

Згідно з п.7 специфікацій №9, №10 умови
поставки: поставка здійснюється
постачальником на склад покупця на
умовах СРТ (Інкотермс 2010): 12431,
Житомирська обл., с.Піски, вул.Полева, 3,
комбікормовий завод ТОВ
"Украгрозакупівля".

Договір, специфікації та додаткова
угода №1 до нього підписані сторонами,
скріплені їх печатками та містяться в
матеріалах справи.

На виконання умов договору позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 324300,00грн., що
підтверджується видатковими
накладними №347 від 05.07.2013 на суму 94300,00,
№374 від 19.07.2013 на суму 230000,00грн.,
довіреністю №508/1 від 05.07.2013 на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, податковими накладними №13
від 05.07.2013, №36 від 19.07.2013, які надані
позивачем та містяться в матеріалах
справи.

Позивачем до матеріалів справи надано
копії розрахунків №50 від 21.10.2012, №51 від
21.10.2012 коригування кількісних і якісних
показників до податкових накладних від
05.07.2013, згідно яких позивачем було
зменшено ціну неоплаченого товару, у
зв'язку з чим було зменшено
заборгованість відповідача перед
позивачем.

На підтвердження виконання
відповідачем умов договору, в
матеріалах справи наявні копії
платіжних доручень про перерахування
коштів у розмірі 50000,00 грн. та 15000,00 грн.

Оцінивши зміст даного договору, з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. У разі прострочення сплати за
товар продавець має право вимагати
сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до умов
укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно п.п.1.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" - якщо у договорі
або законі не встановлено строку
(терміну), у який повинно бути виконано
грошове зобов'язання, судам необхідно
виходити з приписів частини другої
статті 530 Цивільного кодексу України.
Цією нормою передбачено, між іншим, і
можливість виникнення обов'язку
негайного виконання; такий обов'язок
випливає, наприклад, з припису частини
першої статті 692 ЦК України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 Цивільного кодексу
України.

За твердженням відповідача, документи,
передбачені п. 2.1 договору разом з
видатковими накладними №347 від 05.07.2013,
№374 від 19.07.2013 позивачем відповідачу не
передавались, що в свою чергу
призводить до відсутності грошових
зобов'язань з боку відповідача.

Позивач заперечує проти таких доводів
відповідача та вказує на те, що
поставка товару, відповідно до умов
договору, супроводжувалась наданням
відповідачеві пакету документів, у
тому числі і якісним посвідченням на
товар, оригінал якого був переданий
відповідачем при поставці товару; при
прийманні товару, відповідачем
відбирались зразки та перевірялась
якість товару, але, при передачі товару
разом з якісним посвідченням між
сторонами не було підписано акт
приймання-передачі посвідчення;
ветеринарне свідоцтво було передано
разом з товаром; чинним законодавством
не передбачено надання протоколу
випробувань на ГМО на "рибне борошно"

Згідно зі ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України,
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Дослідивши наявні матеріали справи,
вислухавши доводи сторін, суд
приходить до висновку, що поставка
товару позивачем відповідачу на
підставі вищевказаних видаткових
накладних здійснювалась на виконання
договору поставки №12/130, оскільки між
сторонами був укладений тільки один
цей договір, строк дії якого визначений
сторонами до 31.12.2013, поставка
здійснювалась в межах строку дії
договору. Відповідачем також не надано
інших доказів, що поставка товару було
здійснено не на виконання договору
поставки №12/130. Крім того, слід
зазначити, що предметом договору №12/130
є поставка сільськогосподарської
продукції, кормових добавок, а саме
рибне борошно, яке й поставлялося
згідно вищевказаних видаткових
накладних.

Поставлений згідно вищезазначених
накладних товар на підставі
довіреностей №508/1 від 05.07.2013 на
отримання товарно-матеріальних
цінностей з боку відповідача прийнято
уповноваженою особою, що
підтверджується підписом останньої на
вказаних накладних. Крім того, з
представлених накладних вбачається, що
вони підписані обома сторонами без
жодних зауважень, містять усі
необхідні відомості про товар, а також
містять відомості про фактичне
отримання товару. Тобто, за своїми
ознаками такі накладні є підтвердження
передачі позивачем та прийняття
відповідачем спірного товару.

Разом з тим, в підтвердження поставки
товару на склад відповідача:
Житомирська область, с.Піски, позивачем
надано копії договору про надання
транспортно-експедиційних послуг на
автоперевезення вантажів №08/07 від
05.07.2013, укладеного між Товариством
обмеженою відповідальністю "Юні-Груп"
та Товариством обмеженою
відповідальністю "Протекс-Трейд", акту
приймання виконаних робіт №51 від
22.07.2013; договору про надання
транспортно-експедиційних послуг на
автоперевезення вантажів №24/07 від
19.07.2013, укладеного між ФОП Онокало Ю.Г.
та Товариством обмеженою
відповідальністю "Протекс- Трейд", акту
здачі-приймання робіт №542.

Крім того, позивачем надано копії
декларацій з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року разом з
розшифровками податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів (додаток 5 до податкової
декларації з ПДВ), що підтверджують
відображення операцій поставки товару
відповідачу в податковому обліку
позивача.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача про невиконання позивачем
вимог п.2.1 договору та п. 8 специфікацій,
а саме не надання результатів
лабораторії покупця якості товару на
відповідність, якісне посвідчення або
сертифікат якості, протокол
випробування на ГМО, гігієнічний
висновок районної СЕС, ветеринарне
свідоцтво Ф-2, рахунок, видаткову
накладну, товарно-транспортну накладну
з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 666 Цивільного кодексу
України, якщо продавець не передає
покупцеві приналежності товару та
документи, що стосуються товару та
підлягають переданню разом з товаром
відповідно до договору купівлі-продажу
або актів цивільного законодавства,
покупець має право встановити розумний
строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або
документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві .

Позивачем не надано доказів
встановлення відповідачу строку для
надання документів, що стосуються
товару, не надано доказів відмови від
прийняття товару, відмови від договору,
повернення відповідачу товару.

Навпаки матеріали справи свідчать про
прийняття позивачем продукції від
відповідача на виконання умов договору
поставки №12/130 без заперечень та
застережень.

Відповідно до ст. 268 Господарського
кодексу України, якість товарів, що
поставляються, повинна відповідати
стандартам, технічним умовам, іншій
технічній документації, яка встановлює
вимоги до їх якості, або зразкам
(еталонам), якщо сторони не визначать у
договорі більш високі вимоги до якості
товарів.

Відповідно до ст. 673 Цивільного кодексу
України продавець повинен передати
покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу. У разі відсутності в
договорі купівлі-продажу умов щодо
якості товару продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, придатний
для мети, з якою товар такого роду
звичайно використовується. Якщо
продавець при укладенні договору
купівлі-продажу був повідомлений
покупцем про конкретну мету придбання
товару, продавець повинен передати
покупцеві товар, придатний для
використання відповідно до цієї мети.
Якщо законом встановлено вимоги щодо
якості товару, продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, який
відповідає цим вимогам.

Проаналізувавши умови договору та
додані документи, суд приходить до
висновку, що документи, передбачені п.
2.1 договору та п. 8 специфікацій
вважаються переданими позивачем
відповідачу.

Відповідачем не надано жодних належних
та допустимих доказів в підтвердження
своєї позиції.

За таких обставин, судом відхиляється
позиція відповідача про те, що після
укладення договору №12/130, поставка
товарів на його виконання за спірними
видатковими накладними не відбувалась.

Згідно з п. 6 специфікацій №9, 10 (з
урахуванням додаткової угоди №1 від
21.10.2013) розрахунок відповідачем мав
бути здійснений до 05.12.2013.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору позивачем було здійснено
поставку товару відповідачу, вартість
якого відповідачем повинна бути
оплачена відповідно до п. 6
специфікацій №9, 10 (з урахуванням
додаткової угоди №1 від 21.10.2013) до 05.12.2013.
Проте відповідач свої зобов'язання
виконав частково, станом на момент
звернення позивача до суду
заборгованість відповідача становила
274300,00грн.

Видатковими накладними
підтверджується поставка відповідачу
за первісним позовом товару на
загальну суму 324300,00грн. Виписками з
банківського рахунку позивача за
підтверджується часткова оплата
відповідачем вартості отриманого
товару на загальну суму 50000,00грн. Суд
враховує, що кошти, які перераховував
відповідач 25.10.2013, у призначенні
платежу зазначено: згідно договору
№12/130 від 20.11.2012. Аналізуючи матеріали
справи у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що кошти перераховані
відповідачем 25.10.2013, були перераховані
на виконання зобов'язання по договору
поставки №12/130.

За таких обставин, вищезазначений
платіж враховуються судом в погашення
заборгованості по договору поставки
№12/130 і неоплаченими залишилися
видаткові накладні на загальну суму
274300,00грн.

У ході розгляду справи, відповідач
погасив заборгованість у розмірі
15000,00грн., що підтверджується копією
банківської виписки від 17.02.201 на суму
15000,00грн.

Відповідно до п.1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі в разі, якщо
відсутній предмет спору.

За таких обставин, оскільки сума
основного боргу у розмірі 15000,00грн.
сплачена відповідачем після порушення
провадження у справі, то провадження у
справі в цій частині позовних вимог
підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч.
1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Відповідачем не надано жодних доказів
на підтвердження перерахування
відповідачу решти суми основного боргу
у розмірі 259300,00грн., а матеріали справи
таких не містять.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 259300,00грн. суми основного
боргу є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням
ст.ст. 32-36 Господарського
процесуального кодексу України, слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню
частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, підлягають стягненню з
відповідача у розмірі 5486,00грн.,
оскільки відповідач сплатив суму
основного боргу у розмірі 15000,00грн.
після звернення позивача з позовом до
суду та порушення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст.
80, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгрозакупівля" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Протекс-Трейд" суми
основного боргу у розмірі 15000,00грн.
припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгрозакупівля"
(вул.Кобозєва, 12, м.Донецьк, 83086, з будь якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час
виконавчого провадження) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Протекс-Трейд"
(юридична адреса: 08500, Київська область,
м. Фастів, вул. Великоснітинська, 59, оф. 8,
поштова адреса: 03680, м. Київ, вул.
Козацька, 120/4, ) суму
основного боргу у розмірі 259300 (двісті
п'ятдесят дев'ять тисяч триста) грн. 00
коп., судовий збір у розмірі 5486 (п'ять
тисяч чотириста вісімдесят шість) грн.
00 коп.

4. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Суддя
Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 03.03.2014.