м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2436/14 17.03.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Мелагрейн»

до Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель»

про зобов'язання вчинити дії та
стягнення 5254,80 грн. пені.

Суддя Сташків
Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Паншин Д.Д. (представник
за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Мелагрейн» (далі - Позивач) до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель» (далі -
Відповідач) про зобов'язання
перерахувати грошові кошти у сумі 60400
грн. з рахунку Позивача №01 на
інший його поточний рахунок № 2208,
відкритий у ПАТ «Авант-Банк» в м. Києві,
МФО 380708, код отримувача 37147952 за
виставленим платіжним дорученням № 13664
від 15.11.2013, та про стягнення 5254,80 грн.
пені за порушення строків виконання
платіжного доручення.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням Відповідачем своїх
зобов'язань за Договором банківського
рахунку № РКО-32713Т від 07.02.2011, зокрема,
невиконанням поданого Позивачем
платіжного доручення № 13664 від 15.11.2013.

Відповідач письмових заперечень проти
позову не подав.

В судове засідання представники
Відповідача не з'явилися, хоча судом
були вчинені всі дії щодо належного
повідомлення Відповідача про
призначення справи до розгляду в
засіданні суду, про час і місце його
проведення, оскільки ухвала суду про
порушення провадження у справі була
надіслані на адресу місцезнаходження
Відповідача згідно відомостей з ЄДРЮО
та ФОП, та отримана Відповідачем 21.02.2014,
що вбачається зі зворотного
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Отже Відповідач, як учасник судового
процесу не був позбавлений права та
можливості (в матеріалах справи
відсутні докази протилежного)
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні свого повноважного
представника.

А неможливість направлення
Відповідачем повноважного
представника та неможливість розгляду
справи без участі його представника
підлягає доведенню Відповідачем, як
учасником судового процесу на
загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Суд також приймає до уваги, що явка
представників сторін у судове
засідання 17.03.2014 обов'язковою не
визнавалась, а отже направлення
представника було правом, а не
обов'язком Відповідача, та останнім не
обґрунтовано підстав необхідності
прийняття його представником
особистої участі в судовому засіданні.

Крім того, Відповідач не був
позбавлений права та можливості (в
матеріалах справи відсутні докази
протилежного) надати відзив на позов
заздалегідь до судового засідання в
письмовому вигляді через канцелярію
суду, оскільки, як зазначалось вище, про
призначення судового засідання на
12.03.2014 Відповідачу було відомо ще з
21.02.2014.

Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судом не встановлено обставин, які б
перешкоджали чи не дозволяли
розглянути спір у даному судовому
засіданні.

Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність встановлених ст. 77 ГПК
України підстав для відкладення
розгляду справи та відповідно до
статті 75 ГПК України, здійснює розгляд
справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.02.2011 між Позивачем (Клієнт) та
Відповідачем (Банк) було укладено
Договір банківського рахунку №
РКО-32713Т (Договір), за умовами якого Банк
відкриває Клієнту поточний рахунок №
01, МФО 380980 у валюті (ах), що
визначаються Клієнтом у заяві на
відкриття рахунку, та здійснює
розрахункові та касові операції за цим
рахунком на умовах та в порядку, що
встановлені чинним законодавством
України, нормативно-правовими актами
Національного банку України, а також
внутрішніми документами Банку, що
регламентують це питання.

Вказаний вище Договір укладено
сторонами шляхом підписання єдиного
документа, та згідно норм чинного
законодавства для укладення такого
типу договору (договору банківського
рахунку та розрахунково-касового
обслуговування) не встановлено вимоги
про обов'язкове нотаріальне
посвідчення. Умовами самого Договору
такої вимоги також не передбачено.

Договір є чинним, та у встановленому
законом порядку недійсним не
визнавався. Матеріали справи не
містять доказів протилежного.

Так, відповідно до п.п. 3.1.1 - 3.1.3 Договору
Банк зобов'язаний:

- вести комплексне розрахунково-касове
обслуговування Клієнта та виконувати
за його дорученням усі розрахункові та
касові операції, які не суперечать
чинному законодавству України та
нормативно-правовим актам
Національного банку України;

- здійснювати розрахунково-касове
обслуговування Клієнта в операційний
час та післяопераційний час за умови
сплати комісійної винагороди
відповідно до тарифів Банку, крім
суботи, неділі, неробочих та святкових
днів;

- розрахункові операції за дорученням
Клієнта проводити у відповідності до
діючих правил здійснення
безготівкових розрахунків та
проводити списання коштів з рахунку
Клієнта на виконання його доручень.

18.11.2013 за вх. № 2410 Відповідачем (Банком)
було одержано для виконання платіжне
доручення Позивача (Клієнта) № 13664 від
15.11.2013 про перерахування на інший
рахунок Позивача № 2208, відкритий
у ПАТ «Авант-Банк» в м. Києві, МФО 380708,
код банку 37147952, грошових коштів в
розмірі 60400 грн.

Як вбачається з виписки по рахунку №
01, на ньому була наявна достатня
сума грошових коштів для виконання
платіжного доручення Позивача, та
станом на 29.11.2013 з указаної виписки
вбачається, що грошові кошти
знаходились на рахунку Відповідача та
списані не були.

Однак, указане платіжне доручення
Відповідачем виконано не було, і
матеріали справи також не містять
доказів надання Відповідачем
обґрунтованої відмови, з встановлених
законом підстав, щодо його невиконання.

У відповідності до п. 8.1 ст. 8 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» (далі - Закон),
банк зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження. У разі надходження
розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення
операційного часу банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в цьому розрахунковому
документі, не пізніше наступного
робочого дня.

Відповідно до ст.ст. 21 та 22 Закону,
ініціювання переказу проводиться,
зокрема, шляхом подання ініціатором до
банку, в якому відкрито його рахунок,
розрахункового документа. За приписами
п. 22.7 ст. 22 Закону, у разі відмови з
будь-яких причин у прийнятті
розрахункового документа банк має
повернути його ініціатору не пізніше
наступного операційного дня банку із
зазначенням причини повернення.

Разом з цим, матеріали справи не
містять доказів відмови Відповідача у
прийнятті до виконання платіжного
доручення № 13664 від 15.11.2013 та повернення
його Позивачу без виконання з
встановлених законом підстав.

Відповідно до ст. 30 Закону, переказ
вважається завершеним, зокрема, з
моменту зарахування суми переказу на
рахунок отримувача.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що
за договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. При цьому, банк не має
права визначати та контролювати
напрями використання грошових коштів
клієнта та встановлювати інші, не
передбачені договором або законом,
обмеження його права розпоряджатися
грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином та у
встановлений строку відповідно до
закону, інших правових актів, договору,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Так, за приписами частини 3 статті 1068 ЦК
України, банк зобов'язаний за
розпорядженням клієнта перерахувати з
його рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

У відповідності до п. 3.1.3 Договору,
Відповідач зобов'язаний проводити
розрахункові операції за дорученням
Позивача у відповідності до діючих
правил здійснення безготівкових
розрахунків.

Отже, оскільки умовами Договору не
передбачено іншого, то Відповідач був
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, в день його надходження
(пункт 8.1 ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні»).

При цьому, суд приймає до уваги, що в
матеріалах справи відсутні докази
надходження платіжного доручення № 13664
від 15.11.2013, до Відповідача після
закінчення операційного часу (п. 8.1 ст. 8
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні»), зокрема,
відсутня відмітка про прийняття його
вечірньою касою, після операційного
часу тощо.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі,
зокрема, порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка, банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом.

Обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму (ст. 1074 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів, що
Відповідач мав передбачені законом
підстави обмежувати права Позивача
щодо розпоряджання грошовими коштами,
які знаходяться на рахунку останнього.

Отже, не виконанням наданого Позивачем
платіжного доручення № 13664 від 15.11.2013 та
не перерахуванням коштів за вказаними
у ньому реквізитами, враховуючи
наявність достатньої суми коштів для
цього на рахунку Позивача, є порушенням
з боку Відповідача встановлених
Договором та Законом зобов'язань щодо
повного та вчасного здійснення
розрахунково-касового обслуговування
Позивача, а відтак, позовні вимоги про
зобов'язання виконати платіжне
доручення № 13664 від 15.11.2013 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Крім того, виходячи з положень статті
610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК
України, частини 2 статті 193 ГК України,
Відповідач є порушником зобов'язання,
що є підставою для застосування до
нього правових наслідків, встановлених
договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Позивач просить суд стягнути з
Відповідача пеню на підставі п. 6.1
Договору та п. 36.2 ст. 36 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» в розмірі 0,1% від суми
переказу за кожний день прострочення,
починаючи з 18.11.2013 за 87 днів
прострочення.

Проте, в даному випадку, всупереч
твердженням Позивача, підлягають
застосуванню не норми ст. 36 вказаного
Закону, яка регулює відповідальність
установ - учасників платіжних систем, а
положення ст. 32 цього ж Закону, яка
регулює відповідальність банків при
здійсненні переказу перед платниками
та отримувачами цих грошових коштів.

Як зазначалося вище, за приписами п. 8.1
ст. 8 Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»,
банк зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження. У разі надходження
розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення
операційного часу банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в цьому розрахунковому
документі, не пізніше наступного
робочого дня.

За порушення строків, встановлених
пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що
обслуговує платника, несе
відповідальність, передбачену цим
Законом (п. 8.3 ст. 8 Закону).

Так, відповідно до пунктів 32.1 та 32.2 ст. 32
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні» банк, що
обслуговує платника, та банк, що
обслуговує отримувача, несуть перед
платником та отримувачем
відповідальність, пов'язану з
проведенням переказу, відповідно до
цього Закону та умов укладених між ними
договорів.

У разі порушення банком, що обслуговує
платника, встановлених цим Законом
строків виконання доручення клієнта на
переказ цей банк зобов'язаний сплатити
платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення, що не може
перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

Отже, платіжне доручення № 13664 від
15.11.2013 повинно було бути виконано в день
його надходження, тобто 18.11.2013, оскільки
саме в цей день воно було подано з
супровідним листом Відповідачу.

А відтак, Позивач повинен був
нараховувати пеню не з 18.11.2013, а з 19.11.2013,
яке є першим днем прострочення.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється, зокрема, нарахування
неустойки (штрафів, пені).

Отже, нарахування заявленої Позивачем
до стягнення пені має здійснюватись з
19.11.2013 до 15.01.2014 включно, оскільки з
16.01.2014 за рішенням виконавчої дирекції
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб було запроваджено тимчасову
адміністрацію в банку Відповідача.

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір пені за кожний день
простроченняСума пені за період
прострочення6040019.11.2013 - 15.01.2014580.1 %3503.20

Відтак, вимога Позивача про стягнення
пені підлягає задоволенню частково, в
обрахованому судом розмірі - 3503,20 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними
засобами доказування обставин на які
посилається Позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог.

Судовий збір, відповідно до положень
статті 49 ГПК України, покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. А саме,
сума судового збору за розгляд судом
немайнової вимоги покладається на
Відповідача повністю, оскільки в цій
частині позов задоволені судом
повністю, а в частині заявленої до
стягнення пені на Відповідача
покладається судовий збір за розгляд
даної майнової вимоги пропорційно
задоволені судом сумі, в іншій же
частині покладається на Позивача та
йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«Даніель» (м. Київ, вул. Московська, 8,
літера Б; ідентифікаційний код 26475516)
перерахувати грошові кошти у сумі 60400
(шістдесят тисяч чотириста) грн. з
рахунку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Мелагрейн» (м. Київ, вул.
Саксаганського, 83-А, офіс 301;
ідентифікаційний код 37147952) №01 на
поточний рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Мелагрейн» (м. Київ, вул.
Саксаганського, 83-А, офіс 301;
ідентифікаційний код 37147952) № 2208 у
ПАТ «Авант-Банк» в м. Києві, МФО 380708, код
отримувача 37147952 за виставленим
платіжним дорученням № 13664 від 15.11.2013.

Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Даніель» (м. Київ, вул. Московська, 8,
літера Б; ідентифікаційний код 26475516) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Мелагрейн» (м. Київ, вул.
Саксаганського, 83-А, офіс 301;
ідентифікаційний код 37147952) 3503 (три
тисячі п'ятсот три) грн. 20 коп. пені, а
також 1218 (одну тисячу двісті
вісімнадцять) грн. судового збору за
розгляд немайнової вимоги та 1218 (одну
тисячу двісті вісімнадцять) грн.
судового збору за розгляд майнової
вимоги.

Видати наказ.

У іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 18.03.2014

Суддя
Сташків Р.Б.