РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Справа № 906/1928/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді Дужич
С.П. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Миронюк Є.В. (довіреність
№09-32/1036 від 15.08.2013 року)

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шакур" на ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 30.12.2013 року у справі №906/1928/13
(суддя Ляхевич А.А.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
Промислово-інвестиційний Банк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шакур" (м.Київ)

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" (01001,
м.Київ, провулок Шевченка, 12, ) (надалі - позивач) звернувся до
господарського суду Житомирської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шакур" (04070, м.Київ,
вул.Спаська, буд.11, )
(надалі - відповідач) про стягнення на
свою користь заборгованість в розмірі
225411,42 дол.США, з яких 182370,88 дол.США -
прострочена заборгованість по кредиту,
32662,66 дол.США прострочена
заборгованість по відсотках за період
з 01.02.2013 року по 17.11.2013 року, 10377,88 дол.США
- сума пені за простроченим кредитом за
період з 21.02.2013 року по 20.08.2013 року
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: нежитлову будівлю -
склад мінеральних добрив (під літерою
В), загальною площею 2376,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: Житомирська
область, місто Бердичів, вул.Шелушкова,
116, передану в іпотеку згідно
іпотечного договору №09-1462/3-1,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 13.07.2007 року за реєстровим
№1436 (зі змінами), із визначенням
способу звернення стягнення -
проведення прилюдних торгів у
виконавчому провадженні із
визначенням початкової ціни продажу на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 30 грудня 2013
року у справі №906/1928/13 позовну заяву
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
направлено за підсудністю до
господарського суду м.Києва.

Надсилаючи позовну заяву та додані до
неї документи за підсудністю до
господарського суду міста Києва на
підставі статей 15, 17 Господарського
процесуального кодексу, господарський
суд першої інстанції виходив із того,
що справа не підсудна господарському
суду Житомирської області, оскільки
спір у справі безпосередньо стосується
виконання кредитного та іпотечного
договорів, а тому справа за поданою
позовною заявою повинна розглядатись
судом за місцезнаходженням
відповідача.

Не погоджуючись з прийнятою судом
першої інстанції ухвалою, відповідач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Шакур» звернулось
до Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
господарського суду Житомирської
області про передачу справи за
підсудністю у справі №906/1928/13 від 30.12.2013
року скасувати /т.2, а.с.4-6/.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги відповідач зазначає, що
відповідно до частини 3 статті 16 ГПК
України встановлено, що справи у спорах
про право на майно розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням майна. Оскільки,
майно, спір про право звернення
стягнення на яке заявлено позивачем,
знаходиться за адресою: Житомирська
область, місто Бердичів, вул.Шелушкова,
116, то даний спір в порядку частини 3
статті 16 ГПК України підсудний саме
господарському суду Житомирської
області.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29 січня 2014 року
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
дату судового засідання /т.2, а.с. 3/.

Розпорядженням в.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 12 лютого 2014
року, у зв'язку з відсутністю з поважних
причин суддів Саврія В.А., внесено зміни
до складу колегії суддів та визначено
наступний її склад: головуючий суддя
Мамченко Ю.А., суддя Дужич С.П., суддя
Огороднік К.М. /т.2, а.с.23/.

Від позивача - ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» надійшов відзив на апеляційну
скаргу, відповідно до якого останній
вважає оскаржувану ухвалу законною та
обґрунтованою, прийнятою у повній
відповідності до норм процесуального
права, відтак в задоволенні
апеляційної скарги просить відмовити,
а судове рішення у справі залишити без
змін /т.2, а.с.31-32/.

Розпорядженням Голови Рівненського
апеляційного господарського суду від 25
лютого 2014 року, відповідно до
затверджених складів колегій, внесено
зміни до складу колегії суддів та
визначено наступний її склад:
головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя
Дужич С.П., суддя Саврій В.А. /т.2, а.с.49/.

Представник відповідача в судове
засідання 12 березня 2014 року не з'явився,
про дату, час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином /т.2, а.с.56/. Причин неявки
в судове засідання не повідомив.

Безпосередньо в судовому засіданні
представник позивача повністю
підтримав вимоги і доводи викладені у
відзиві на апеляційну скаргу.

Враховуючи положення статті 102 ГПК
України щодо строку розгляду
апеляційної скарги на ухвалу місцевого
господарського суду, а також те, що
судом вчинено всі необхідні дії для
належного повідомлення всіх учасників
провадження у справі про час і місце
розгляду справи, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу в даному
судовому засіданні.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника позивача, розглянувши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги та відзиву на неї,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що у задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
ухвалу місцевого господарського суду -
залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади (однією із гілок якої є судова) та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 13 ГПК України, місцеві
господарські суди розглядають у першій
інстанції усі справи, підвідомчі
господарським судам. При цьому,
компетенція господарського суду щодо
розгляду певної справи визначається за
правилами, вказаними в статтях 15, 16 ГПК
України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 ГПК України
справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні та розірванні
господарських договорів, про визнання
договорів недійсними розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням сторони,
зобов'язаної за договором здійснити на
користь другої сторони певні дії.
Справи у спорах, що виникають при
виконанні господарських договорів та з
інших підстав розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до статей 13, 15 ГПК України,
підсудність справ визначається за
предметними і територіальними
ознаками. Виняток з цього правила
становить виключна підсудність справ
(стаття 16 ГПК України).

Відповідно до частини 3 статті 16 ГПК
України справи у спорах про право
власності на майно або про
витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням майна.

Відповідно до статті 17 ГПК України, у
разі, якщо справа не підсудна даному
господарському суду, матеріали справи
надсилаються до господарського суду за
встановленою підсудністю.

Відповідно до статті 93 ЦК України та
статті 1 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" місцезнаходженням
юридичної особи є адреса органу або
особи, які відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступають від її імені.

Згідно з пунктом 20.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду № 10 від
24.10.2011 року "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" місцезнаходження
юридичної особи або фізичної особи -
підприємця визначається на підставі
відомостей, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (стаття 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Визначаючи підсудність справи
господарському суду м.Києва у
відповідності до частини 2 статті 15 ГПК
України за місцезнаходженням
відповідача (відповідно до витягу з
Інформаційно-ресурсного центру щодо
юридичної особи Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шакур",
місцезнаходження вказаної юридичної
особи: 04070, м.Київ, вул.Спаська, буд.11. /т.1,
а.с.88/), місцевий господарський суд
виходив з того, що спір у даній справі
не підпадає під ознаки справ виключної
підсудності, оскільки не є спором про
право власності на майно або про
витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном, а є
спором, що безпосередньо стосується
виконання кредитного та іпотечного
договорів.

Суд першої інтсанції, з'ясувавши, що
спір у справі, що розглядається, виник
при виконанні господарських договорів,
та встановивши, що відповідач у справі
знаходиться у м.Києві, дійшов
обґрунтованого та правильного
висновку про непідсудність даної
справи Господарському суду
Житомирської області.

Відповідно до статті 17 ГПК України,
якщо справа не підсудна даному
господарському суду, матеріали справи
надсилаються господарським судом за
встановленою підсудністю не пізніше
п'яти днів з дня надходження позовної
заяви або винесення ухвали про
передачу справи, що і було виконано
Господарським судом Житомирської
області.

Посилання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шакур» у
апеляційній скарзі на те, що дана
справа, відповідно до частини 2 статті 16
ГПК України, повинна розглядатись за
місцезнаходженням майна не
приймаються колегією суддів суду
касаційної інстанції до уваги, з огляду
на наступне.

Частиною 2 статті 16 ГПК України
встановлено виключну підсудність
справ господарському суду у спорах про
право власності на майно або про
витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном, які
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням майна.

При цьому, до позовів про права на
нерухоме майно в контексті
коментованої статті відносять позови
щодо захисту речових прав на нерухоме
майно, як-то: віндикаційний - про
витребування власником свого майна від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним (ст. 387
ЦК України); негаторний - про усунення
перешкод у здійсненні власником права
користування та розпоряджання своїм
майном (ст. 391 ЦК України); про визнання
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати документа,
який засвідчує його право власності
(ст. 392 ЦК України) тощо.

Разом з тим, правила виключної
підсудності не поширюються на позови,
що виникають із зобов'язань щодо прав
на нерухоме майно (найм, оренда, застава
тощо). До таких позовів застосовуються
загальні правила підсудності.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд,
зокрема, у постанові від 20 лютого 2012
року у справі №01-17/5004/1414/12, у постанові
від 11 вересня 2012 року у справі
№5006/12/7-63/2012, у постанові від 02 серпня 2012
року у справі №02-03/401/23 та інших.

Як встановлено судами обох інстанцій,
предметом позову у даній справі є
стягнення заборгованості за Кредитним
договором про відкриття
мультивалютної кредитної лінії
№09-1459/2-1 від 13.07.2007 року в розмірі 225411,42
дол.США, шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки - нежитлову будівлю -
склад мінеральних добрив (під літерою
В), що знаходиться за адресою:
Житомирська область, місто Бердичів,
вулиця Шелушкова, 116, який переданий в
іпотеку згідно Іпотечного договору
№09-1462/3-1, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 13.07.2007 року
за реєстровим №1436 (зі змінами). Тобто
предметом даного позову не є захист
речового права власника на спірне
нежитлове приміщення.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права при розгляді
спору судом першої інстанції, судовою
колегією не встановлено, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга не
можуть бути підставою для скасування
прийнятого у справі рішення, а наведені
в ній доводи не спростовують висновків
суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути підставою для скасування
ухвали.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ,106 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 30.12.13 р. у
справі №906/1928/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Шакур" -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 906/1928/13 направити до
господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Дужич С.П.

Суддя
Саврій В.А.