ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.03.14р. Справа № 904/8995/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 10 620,43 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

Від позивача: Чіп Я.М. - представник,
довіреність № 80-1-4/5-Ю від 20.12.2013 року.

Від відповідача: Миколайчук С.В. -
представник, довіреність № б/н від
09.09.2013 року.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Українська страхова компанія
"ГАРАНТ-АВТО" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" відшкодування шкоди в
порядку зворотної вимоги у розмірі
10620,43 грн.

Ухвалою господарського суду від 20.11.2013
року суддею Суховаровим А.В. порушено
провадження у справі № 904/8998/13 та
призначено розгляд справи на 05.12.2013
року.

05.12.2013 року до канцелярії
господарського суду від представника
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву № 2693 від 05.12.2013 року (а.с. 41-42) в
якому останній просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, оскільки в позовній заяві
зазначено, що ДТП відбулося 27.02.2012 року,
але жодними наданими до заяви
документами факт ДТП не підтверджено.
Відповідач вказує, що відповідно до ст.
36 ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» сума страхового
відшкодування має бути зменшена на
податок на додану вартість і не може
перевищувати 9275,36 грн. (11130,43 / 1,2). Також,
згідно ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Відповідно до Полісу №
АА/6800243 зазначеного позивачем, франшизи
становить 510,00 грн. Тому, сума
страхового відшкодування має бути
зменшена на 510,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 05.12.2013
року суддею Суховаровим А.В. розгляд
справи відкладено на 19.12.2013 року у
зв'язку з неявкою представника
позивача у призначене судове
засідання.

У судове засідання 19.12.2013 року
представники сторін не з'явилися. До
канцелярії господарського суду 17.12.2013
року від представника Позивача
надійшла заява (а.с. 52) в якій останній
зазначає, що позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та просить суд
розглянути без участі представника
позивача за наявними в матеріалах
справи.

Ухвалою господарського суду від 19.12.2013
року суддею Суховаровим А.В. розгляд
справи відкладено на 20.01.2014 року, у
зв'язку з неявкою представників сторін.

У зв'язку перебуванням судді
Суховарова А.В. на лікарняному справу
№904/8995/13 передано автоматизованою
системою розподілу на розгляд судді
Первушину Ю.Ю.

Ухвалою господарського суду від 23.01.2014
року справу № 904/8995/13 прийнято до свого
провадження суддею Первушиним Ю.Ю.,
розгляд справи призначено на 12.02.2014
року.

Розгляд справи був відкладений з 12.02.2014
року на 24.02.2014 року, 24.02.2014 року
оголошено перерву до 03.03.2014 року.

03.03.2014 року відповідач надав пояснення
по справі (вих. №б/н від 03.03.2014 року)
(а.с.70,71).

03.03.2014 року позивач надав додаткові
пояснення по справі (№03/13 від 03.03.2014
року) (а.с.70-80).

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 03.03.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, оцінивши надані до
матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2011 року між Квятковським Євгеном
Олеговичем та ВАТ "УСК "Дженералі
Гарант" було укладено поліс
добровільного страхування
транспортного засобу №19-0363982 строком
на 1 рік. Згідно умов договору ВАТ «УСК
Дженералі Гарант» було застраховано
автомобіль «Mazda 6» р/номер ВЕ 8758 АХ,
зокрема на випадок пошкодження чи
знищення транспортного засобу чи його
частин внаслідок ДТП.

20.04.2011 року було прийнято рішення про
зміну найменування Відкритого
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант»
на Публічне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО». ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»
несе права та обов'язки ВАТ «УСК
«Дженералі Гарант» до повного їх
виконання, що підтверджується Статутом
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» (а.с.33,34).

24.02.2012 року в м. Дніпропетровськ сталася
дорожньо-транспортна пригода за
участі автомобілю «Мазда 6» р/номер ВЕ
8758 АХ під управлінням Квятковського
Є.О. та автомобілю «Хюндай» р/номер АЕ
4372 ВА під управлінням Таран Л.І.

28.02.2012 року позивач отримав заяву
Квятковського Є.О. про пошкодження
належного йому автомобілю «Мазда 6»
р/номер ВЕ 8758 АХ внаслідок ДТП.

Згідно висновку експертного
дослідження про оцінку вартості
матеріальної шкоди №3003/12/СК від 20.03.2012
року сума шкоди склала 11924,78 грн.
(а.с.12-17).

Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
21.03.2012 року по справі №401/2951/12 (3/401/1266/12)
притягнуто Таран Леоніда Івановича до
адміністративної відповідальності,
передбаченою ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 400,00 грн. (а.с.
28), що підтверджує вину водія Таран Л.І.

Зазначену дорожньо-транспортну
пригоду визнано страховим випадком,
про що складено страховий акт №1035203
(133710) від 11.04.2012 року (а.с.8), відповідно до
якого виплата страхового
відшкодування Страхувальнику складає
11130,43 грн.

Відповідно до умов договору
страхування №19-0363982 ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» було виплачено страхове
відшкодування Квятковському Є.В.
шляхом перерахування на поточний
рахунок, що підтверджується платіжним
дорученням №10619 від 04.05.2012 року (а.с.30).

Згідно полісу № АА/6800243 ліміт
відповідальності Страховика складає
50000,00 грн. Відповідно до п.1 ст.12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи. Згідно
вказаного полісу франшиза складає 510,00
грн.

Отже, розмір страхового відшкодування,
який повинен сплатити Відповідач,
складає 10620,43 грн. (11130,43 грн. - 510,00
грн.).

Позивач, керуючись ст. 993 Цивільного
кодексу України, ст. 27 Закону України
"Про страхування", просить суд стягнути
з Відповідача суму у розмірі 10620,43 грн.

Твердження відповідача у поданому
відзиві (№ 2693 від 05.12.2013 року) щодо
відсутності доказів факту ДТП
спростовується матеріалами справи, а
саме Постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 21.03.2012
року (а.с.28), висновком експертного
дослідження про оцінку вартості
матеріальної шкоди №3003/12/СК від 20.03.2012
року (а.с.12-17), довідкою Відділу ДАІ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області (а.с. 26).

Суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.35
ГПК України факти, які відповідно до
закону вважаються встановленими, не
доводяться при розгляді справи.

Господарський суд не погоджується з
даними твердженнями відповідача та
вважає, що норми п. 33.1.2., п. 33.1 статті 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" не містять
підстав для відмови у задоволенні
вимог страховика, який виплатив
страхове відшкодування, згідно
договору майнового страхування, до
особи, відповідальної за завдані
збитки, про відшкодування виплачених
ним фактичних сум у межах, передбачений
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальністю.

Аналогічна правова позиція
узгоджується з позицією Верховного
Суду України, яка викладена у постанові
від 26.09.2012 року по справі № 4/17-3520-2011.

Позиція відповідача щодо зменшення
відшкодування заподіяного збитку на
розмір ПДВ, яке (за твердженням
відповідача) має бути ним доплачене
лише в разі надання позивачем
документів, які підтверджують оплату
ПДВ під час проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля є помилковою виходячи
наступного.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Отже, в даному випадку спеціальним
Законом встановленні єдині обмеження
для страховика та МТСБУ при
відшкодуванні ним шкоди, а саме розмір
франшизи (за її наявності).

Також, слід звернути увагу, що 04
листопада 2012 року, набрала чинність
нова редакція Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (Закон України про внесення
змін до зазначеного Закону № 5090-VI від
05.07.2012 року).

Так, ч. 2 ст. 36 вказаного Закону була
дійсно була доповнена наступним
змістом "Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження оплати
проведеного ремонту".

Згідно до перехідних положень Закону,
вказана стаття в цій редакції набирає
чинності з 04.02.2013 року, а пунктом 2 цих
перехідних положень визначено, що
норми цього Закону не застосовуються
до договорів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладених до набрання
чинності цим Законом, тобто до 05.11.2012
року.

Отже, попередня редакція Закону, яка
була чинна на час настання ДТП та
укладання страхового полісу
цивільно-правової відповідальності із
відповідачем, не мала жодного
застереження щодо утримана/доплати
ПДВ, а правомірним утриманням
страховиком вказаного податку буде
вважатись лише по страхових випадках,
які мали місце після 04.02.2013 року.

Як свідчить з позовної заяви, Позивач
звернувся до Відповідача із регресною
вимогою від 25.02.2013 року
про виплату страхового відшкодування.
Відповіді на яку Відповідачем не
надано. З огляду на відсутність
відповіді Відповідача Позивач
звертаючись до суду діяв з огляду на
зібрані ним матеріали.

Як встановлено чинним законодавством
України, зокрема ст. 36 Законом України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 90
днів з дня отримання Страховиком
визначених у ст. 35 цього Закону
документів або в строки та в обсягах,
визначених рішенням суду.

Відповідачем не було надано належних
доказів проведення виплати страхового
відшкодування, отже порушено вимоги ст.
36 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується з
положеннями ст. 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки, а
тому до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтями 1166 та 1188 Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода
завдана неправомірними діями майну
особи відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала, та в разі
завдання шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Як було встановлено судом, особою,
винною у скоєнні ДТП, наслідком якого
стало пошкодження майна застрахованої
позивачем особи, а, отже, і особою,
винною у завданні збитків є Таран Л.І.,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована у Відповідача.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
правових норм вбачається, що Позивач
після виплати застрахованій ним особі
страхового відшкодування, може
звернутися з відповідною вимогою
стягнення сплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу саме
до страховика за наявності певних
підстав.

Правила відшкодування шкоди
заподіяної третій особі встановлені
ст. 22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок виплати страхового
відшкодування визначений ст. 37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема, у п. 37.4 якої
встановлено, що страховик має право
здійснювати виплату страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілим або погодженим з ними
підприємствам, установам та
організаціям, що надають послуги з
ремонту пошкодженого майна, лікування
потерпілих та інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків. Страховик
здійснює компенсацію витрат
страхувальника або особи,
відповідальність якої застрахована, у
разі, коли такі витрати здійснюються за
згодою страховика. Якщо страхувальник
або особа, відповідальність якої
застрахована, здійснили такі витрати
без попереднього погодження із
страховиком, страховик має право
відмовити у компенсації таких витрат
або зменшити їх розмір з урахуванням
вимог законодавства України про
порядок відшкодування такої шкоди.

Проте, Відповідач, який є страховиком
винної у скоєнні ДТП та нанесені
збитків особи Таран Л.І.,
відповідальність якого ним
застрахована, не здійснював виплати
страхового відшкодування
безпосередньо потерпілому, який
отримав таке страхове відшкодування за
Договором добровільного страхування
транспортного засобу від Позивача.

Статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено підстави для подачі
регресного позову. Приписами вказаної
правової норми встановлено, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
Відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43-45, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Страхової компанії
"Дніпроінмед" (49005, місто
Дніпропетровськ, вулиця
Сімферопольська, 21, офіс 307, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Гарант-Авто" (01042,
місто Київ, провулок Новопечерський,
19/3, ) 10620,43 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу, 1720,50 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти
днів з дня його
оголошення, а у разі якщо в судовому
засідання було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 07.03.2014
року.

Суддя Ю.Ю. Первушин