РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Справа № 918/1844/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді
Тимошенко О.М. ,

судді Дужич
С.П.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Бляшин М.С. (довіреність
№б/н від 01.01.2013 року)

розглянувши апеляційну скаргу
позивача ТОВ "Колор С.І.М." на рішення
господарського суду Рівненської
області від 26.12.2013 року у справі №
918/1844/13 (суддя Гудзенко Я.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КОЛОР С.І.М."

до Тодіні Коструціоні Дженералі С.п.А. в
особі представника в Україні "Тодіні
Коструціоні Дженералі"

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 26 грудня 2014
року у справі №918/1844/13 в позові
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КОЛОР С.І.М.» (35312,
вул.Центральна, 38, смт.Клевань-2,
Рівненський район, Рівненська область,
) (надалі - позивач) до
Тодіні Кострукціоні Дженералі С.П.А. в
особі представника в Україні «Тодіні
Коструціоні Дженералі» (33024, м.Рівне,
вул.Соборна, 446) (надалі - відповідач) про
розірвання договору від 01.03.2013 року
відмовлено /а.с.86-90/. Вказане рішення
обґрунтовано тим, що не кожне порушення
договору є істотним та є підставою для
розірвання договору в судовому
порядку; судом не встановлено обставин,
які свідчили б про наявність у позивача
збитків, котрі є обов'язковою підставою
для визнання порушень умов договору
істотним; позивачем не було надано
належних та допустимих доказів на
доведення наявності передбачених
частиною 2 статті 651 ЦК України підстав
для розірвання договору в судовому
порядку.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, позивач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «КОЛОР С.І.М.»
звернулось до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю /а.с.95-97/. Обґрунтовуючи свої
вимоги апелянт посилається на
порушення господарським судом
Рівненської області норм
матеріального та процесуального права,
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, а також на
неналежне дослідження доказів наявних
в матеріалах справи. Зокрема, апелянт
зазначає, що пунктом 3 договору від
01.03.2013 року про встановлення особливого
порядку здійснення платежів за
Контрактом субпідряду на виконання
ремонту автодороги М06 Київ - Чоп в
Україні Контракт км 14+080 - км 128 + 000 від
02.06.2012 року сторонами було погоджено, що
субпідрядник підтверджує та гарантує
виконання всіх гарантійних зобов'язань
за контрактом і в порядку, що визначені
Контрактом, окрім умов щодо термінів
оплати підрядником утримання для
забезпечення виконання гарантійних
зобов'язань, які визначені сторонами
цим договором, а відтак висновок суду
першої інстанції про те, що сума
грошових коштів в розмірі 1336439,60 грн. є
гарантійним утриманням є невірним;
твердження суду про те, що не кожне
порушення договору є істотним та є
підставою для розірвання договору в
судовому порядку не може стосуватися
правовідносин що виникли між сторонами
спірного договору, оскільки основною
його метою (умовою) є саме виконання
відповідачем грошових зобов'язань в
строки та в розмірах встановлених ним;
твердження суду в оскаржуваному
рішенні, що позивачем не надано жодних
доказів заподіяння для нього з боку
відповідача збитків та (або) упущеної
вигоди, суперечить положенням норм
матеріального права, оскільки стаття 651
ЦК України пов'язує можливість
розірвання договору не з підстав
заподіяння збитків для сторони, а саме
з підстав невиконання умов договору.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29 січня 2014 року
апеляційну скаргу позивача було
прийнято до провадження та призначено
дату судового засідання на 19 лютого 2014
року /а.с. 94/.

Розпорядженням Голови Рівненського
апеляційного господарського суду від 18
лютого 2014 року, у зв'язку із
перебуванням у відпустці судді
Огородніка К.М., внесено зміни до складу
колегії суддів та визначено наступний
її склад: головуючий суддя Мамченко
Ю.А., суддя Дужич С.П., суддя Тимошенко
О.М. /а.с. 104/.

В судовому засіданні 19 лютого 2014 року
після заслуховування позиції сторін з
приводу поданої апеляційної скарги
оголошувалась перерва до 27 лютого 2014
року. В зв'язку з поданням позивачем
клопотання про відкладення розгляду
справи для забезпечення представнику
можливості залучення у справу іншого
представника з метою захисту його
інтересів, в судовому засіданні 27
лютого 2014 року оголошувалась перерва
до 12 березня 2014 року.

Відповідач своїм правом, передбаченим
статтею 96 ГПК України, не скористався,
відзиву на апеляційну скаргу не надав.
В судовому засіданні представник
відповідача проти апеляційної скарги
заперечив, вважає рішення місцевого
господарського суду законним та
обґрунтованим, а тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином /а.с. 113/.

12 березня 2014 року позивачем - ТОВ "Колор
С.І.М.", через канцелярію суду, було
подано клопотання про відкладення
розгляду справи №918/1844/13 для надання
можливості подати додаткові докази по
справі, які неможливо було надати та
виявити в силу об'єктивних обставин в
першій інстанції. Крім того у
клопотанні зазначено, що у визначений
час представник та директор ТОВ "Колор
С.І.М." не зможуть прибути у судове
засідання 12 березня 2014 року на 10:15 год.
через участь у розгляді іншої справи
№44/258-б, яка буде розглядатися в
господарському суді м.Києва.

Розглянувши клопотання позивача про
відкладення розгляду справи, судова
колегія не вбачає підстав для його
задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони, серед іншого, мають
право на участь в засіданнях
господарського суду.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу,
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Частина третя статті 22 ГПК України
зобов'язує сторін добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони.

З ухвали господарського суду м.Києва
від 27.02.2014 року у справі №44/258-б, яка
долучена до клопотання про відкладення
не вбачається, що ТОВ "Колор С.І.М." є
учасником судового процесу по згаданій
справі.

Слід звернути увагу на ту обставину, що
ТОВ "Колор С.І.М." є самостійною
юридичною особою, та у відповідності із
діючим законодавством не був
позбавлений на час слухання справи
забезпечити явку у судове засідання
іншого представника.

Відповідно до пункту 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011 року №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32-34 ГПК), причому відсутність коштів для
оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

З огляду на викладене, нез'явлення
представника позивача та директора
через їх зайнятість в іншому судовому
засіданні не є перешкодою для розгляду
скарги по суті. Крім того, апелянтом не
зазначено, які саме докази він мав
намір подати та не обґрунтовано
відсутність можливості подання їх до
суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги за відсутності представника
позивача за наявними у справі
матеріалами, у відповідності до вимог
статті 101 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
розглянувши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що у задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
рішення місцевого господарського суду
- залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
01.03.2013 року Підрядник - АТ "ТОДІНІ
КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.П.А." через
Представництво в Україні "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А.",
уповноваженого учасника Договору про
спільну діяльність від 29.09.2011 року
"Тодіні Аккорд Саліні (ДСД "Тодіні
Аккорд Саліні" від 29.09.2011 року), в особі
Директора Проекту Енцо Статі та
Субпідрядник - ТОВ "КОЛОР С.І.М.", в особі
директора Зої Іващук, укладено Договір
про встановлення особливого порядку
здійснення платежів за контрактом
субпідряду на виконання ремонту
автодороги М06 Київ-Чоп в Україні,
Контракт км 14+080 - км 128+000 від 02.06.2012 року.

Договір укладений з метою встановлення
на основі поступок та взаємних
домовленостей порядку оплати вартості
робіт за Контрактом субпідряду на
виконання ремонту автодороги М06 Київ -
Чоп в Україні Контракт км14 + 080 - км128 + 000
від 02.06.2012 року, керуючись положеннями
статей 3, 626, 627 ЦК України.

Згідно пункту 1 Договору від 01.03.2013 року,
підрядник зобов'язався здійснити
оплату вартості виконаних робіт на
загальну суму 28534514 грн. 04 коп. в тому
числі ПДВ 20% в такі строки: оплата
частини вартості робіт в розмірі 14267257
грн. 02 коп. в тому числі ПДВ 20 % в строк до
20.03.2013 року; оплата частини вартості
робіт в розмірі 14267257 грн. 02 коп. в тому
числі ПДВ 20 % в строк до 20.04.2013 року.

Відповідно до пункту 3 Договору від
01.03.2013 року Субпідрядник стверджував та
гарантував виконання всіх гарантійних
зобов'язань за контрактом на умовах і в
порядку, що визначені Контрактом, окрім
умов щодо термінів оплати Підрядником
утримання для забезпечення виконання
гарантійних зобов'язань, які визначені
сторонами цим Договором.

Вказаний договір набув чинності з
моменту укладення та діє до повного
виконання.

Укладаючи цей Договір сторони
посилались на умови Контракту і прямо
перебачили, що всі інші умови
Контракту, що прямо не змінені цим
Договором, є чинними і сторони
підтверджують свої зобов'язання за
ними.

Як встановлено судом першої інстанції,
02.06.2012 року між Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А. через представництво в
Україні "Тодіні Коструціоні Дженералі
С.П.А." учасника договору про спільну
діяльність від 29.09.2011 року "Тодіні
Аккорд Саліні" (підрядник) та ТОВ "КОЛОР
С.І.М." (субпідрядник) було укладено
Контракт субпідряду на виконання
ремонту автодороги М06 Київ-Чоп в
Україні, контракт км 14+080 - км 128+000
(надалі - Контракт) /а.с. 50-64/.

Відповідно до положень статті 1
Контракту, підрядник передав на
субпідряд, а субпідрядник взяв на себе
обов'язки по виконанню робіт, усуненню
будь-яких виявлених дефектів і
недоліків у відповідності з технічними
специфікаціями в об'ємах і видах робіт
у відповідності з відомістю об'ємів
робіт, згідно проекту по ремонту
автодороги М06 Київ-Чоп в Україні,
контракт км 14+080 - км 128+000, а саме:
виконання робіт (в подальшому роботи)
по нанесенню дорожньої розмітки:
бокових ліній пластиком; пішохідних
переходів і ліній горизонтальної
розмітки 1.18. Нанесення розмітки
виконується сертифікованими
ДерждорНДІ матеріалами.

Згідно пункту 2.1 статті 2 Контракту
виконання робіт повинно відповідати
вимогам Технічних Специфікацій в
рамках проекту по ремонту автодороги
М06 Київ-Чоп в Україні, Контракт км 14+080 -
км 128+000.

У відповідності до пункту 6.1. статті 6
Контракту субпідрядник гарантує
якість і належне виконання робіт, при
цьому дає 1 рік гарантії на основні
роботи з моменту їх завершення на
будівельному майданчику і підписання
зі сторони основного замовника
сертифікату передачі робіт, складеного
відповідно до статті 18.

Пунктом 6.2 Контракту передбачено, що
дія гарантійного періоду буде
продовжена до повного виконання робіт
по усуненню дефектів, виявлених під час
гарантійного періоду.

Згідно пункту 21.1 контракту субпідряду
субпідрядник гарантує якість
виконання доручених йому робіт в
строки та у відповідності з графіком
виконання робіт.

Пунктами 23.9. та 23.10 статті 23 Контракту
сторони передбачили, що із кожного
проміжного платіжного сертифікату
підрядник буде утримувати 10% суми
платежу як гарантію виконання.
Утримані суми повертаються в
наступному порядку: 50% - при підписанні
Сертифікату передачі всього об'єму
робіт або частини постійних робіт,
решту - 50% в порядку, вказаному в
основному контракті (після отримання
гарантії від Замовника).

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Колор С.І.М.» в
обґрунтування позову зазначило, що
відповідачем не сплачено позивачу у
строк вказаний в договорі 1336439 грн. 60
коп., чим істотно порушено умови п. 1
договору від 01.03.2013 року.

Однак, місцевим господарським судом
правомірно встановлено, що з
урахуванням положень Контракту, сума в
розмірі 1336439 грн. 60 коп. є гарантійним
утримання, строк повернення якої,
відповідно до умов Контракту, залежить
від завершення гарантійного періоду та
усунення дефектів.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 29.07.2013 року у
справі №918/784/13 за позовом ТОВ "Колор
С.І.М" до Тодіні Кострукціоні Дженералі
С.П.А. через представництво в Україні
«Тодіні Констукціоні Дженералі С.П.А.»
про стягнення 1336439,60 грн. в задоволенні
позовних вимог відмовлено. При цьому
судом встановлено, що враховуючи
положення Контракту сума в розмірі
1336439,60 грн. є гарантійним утриманням,
строк повернення якого, відповідно до
умов Контракту, не настав.

Частина 5 статті 884 ЦК України
передбачає, що договором будівельного
підряду може бути встановлено право
замовника сплатити передбачену
договором частину ціни робіт,
визначеної у кошторисі, після
закінчення гарантійного строку.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що
цивільні права і обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також з дій
осіб, що не передбачені актами
цивільного законодавства, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 180 Господарського
кодексу України визначено, що зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як і погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до статті 627 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Суд першої інстанції, взявши до уваги
зміст Договору та Контракту, вимоги
статті 213 ЦК України (тлумачення змісту
правочину), правомірно встановив, що
вказаним Договором сторони внесли
зміни до умов Контракту, що регулювали
порядок здійснення розрахунків.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Укладений сторонами Договір не
передбачає можливості його розірвання
в односторонньому порядку.

Як на правову підставу для розірвання
договору апелянт вказує на положення
частини 2 статті 651 ЦК України, на інші
підстави не посилається.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК
України договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Судом першої та апеляційної інстанцій
враховано правову позицію Верховного
Суду України викладену у Постанові від
18.09.2013 року у справі №6-75цс13, з якої
вбачається, що однією з підстав
розірвання договору є істотне
порушення стороною цього договору.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК
України істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Тобто йдеться про таке порушення
договору однією зі сторін, яке тягне
для другої сторони неможливість
досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного
здійснюється судом відповідно до
критеріїв, що встановлені вказаною
нормою. Вирішуючи питання про оцінку
істотності порушення стороною
договору, суди повинні встановити не
лише наявність істотного порушення
договору, але й наявність шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною, яка може бути виражена як у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди; її розмір, який не
дозволяє потерпілій стороні отримати
очікуване при укладенні договору, а
також установити, чи є дійсно істотною
різниця між тим, на що має право
розраховувати сторона, укладаючи
договір, і тим, що в дійсності вона
змогла отримати.

За таких умов для розірвання договору
за рішенням суду позивачем мало бути
доведено наявність у діях чи
бездіяльності відповідача істотних
порушень умов договору у розумінні
приписів статті 651 ЦК України.

У апеляційній скарзі ТОВ "Колор С.І.М."
зазначив лише, що істотним порушенням
договору є невиконання відповідачем
свого грошового зобов'язання у повному
обсязі у строки вказані в договорі від
01.03.2013 року, оскільки це завдає шкоди
позивачу, який позбавляться отримати
повну оплату за виконані роботи.

Жодних доказів наявності шкоди,
завданої порушенням відповідачем, чи у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди; її розміру, який не
дозволяє позивачу отримати очікуване
при укладенні договору, а також
установити, чи є дійсно істотною
різниця між тим, на що має право
розраховувати позивач, укладаючи
договір, і тим, що в дійсності зміг
отримати позивачем не надано ні суду
першої ні апеляційної інстанції.

Судами обох інстанцій встановлено, що
на виконання умов договору 19.03.2013 року
платіжним дорученням №549 відповідачем
перераховано позивачу 14267257 грн.02 коп..
Наступна частина проплати
здійснювалась платіжним дорученням
№1329 від 10.06.2013 року у розмірі 11594377,81 грн.
/а.с. 66-67/.

Враховуючи вищезазначене суди дійшли
висновку про те, що не кожне порушення
договору є істотним та є підставою для
розірвання договору в судовому
порядку.

Для застосування цивільно-правової
відповідальності відповідно до
приписів статті 611 та частини 2 статті 651
ЦК України є необхідною одночасна
наявність чотирьох умов: порушення
відповідачем умов Договору; вина
відповідача у порушенні умов Договору;
наявність матеріальної шкоди Позивачу;
причинно-наслідковий зв'язок між діями
відповідача та шкодою товариству.

Судами не встановлено обставини, які
свідчили б про наявність у позивача
збитків, котрі є обов'язковою підставою
для визнання порушень умов договору
істотними.

Колегією суддів також приймається до
уваги наступне.

Суму в розмірі 1336439 грн.60 коп. апелянт
пропонував відповідачу сплатити
відповідно до рахунку-фактури №СФ-0024068
від 07.10.2013 року у якості сплати
гарантійного утримання згідно
договору № б/н від 02.06.2012 року.
Підставою для платежу у виставленому
рахунку позивачем вказано саме договір
№ б/н від 02.06.2012 року /а.с. 76/.

Відповідно до частини 5 статті 321 ГК
України, частини 1 статті 854 ЦК України
якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Місцевим господарським судом
правомірно зазначено, що ТОВ "Колор
С.І.М." не виконано вимог статті 33 ГПК
України і не подано доказів на
підтвердження усунення дефектів у
виконаних роботах, які, як вбачається з
гарантійного листа позивача від 10.12.2012
року та з інших листів, які наявні в
матеріалах справи, позивачем
визнавалися /а.с. 68, 70, 75/.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Натомість, скаржником не подано
судовій колегії належних та достатніх
доказів, які стали б підставою для
скасування рішення місцевого
господарського суду. Посилання
скаржника, викладені в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає
безпідставними, документально
необґрунтованими, такими, що належним
чином досліджені судом першої
інстанції при розгляді спору.

Відповідно до пункту 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути підставою для скасування
рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Рівненської області від 26.12.13 р. у
справі №918/1844/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Колор
С.І.М." - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 918/1844/13 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Тимошенко О.М.

Суддя
Дужич С.П.