ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.
Справа № 911/4670/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н
від 25.03.2013 р.);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились;

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: ОСОБА_1 (паспорт
серії НОМЕР_2, виданий Савранським РВ
УМВС України в Одеській області від
28.09.2001 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ніко-Тайс", м. Київ

до:

1) Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПК
Трейдсервісгруп", с. Мархалівка,
Васильківський район;

2) Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, с. Новоолександрівка,
Дніпропетровський район,
Дніпропетровська область;

за участю третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:

1) Товариства з обмеженою
відповідальністю „Корпорація
„Агросинтез", смт Гніздичів,
Жидачівський район, Львівська область;

2) Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, смт Саврань, Савранський район,
Одеська область;

про стягнення 35 293, 99 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до ТОВ „ПК Трейдсервісгруп",
ФОП ОСОБА_2 про солідарне стягнення 2 000,
00 грн. інфляційних збитків та стягнення
з ФОП ОСОБА_2 21 631, 85 грн. інфляційних
збитків, 11 662, 14 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
невиконанням відповідачем-2 свого
обов'язку щодо своєчасної оплати у
повному обсязі за товар згідно
відповідних видаткових накладних та
договору поставки № КП300708/1 від 30.07.2008
р., укладеного між ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" та ФОП ОСОБА_2, та угоди №
15-11/12-148 про заміну кредитора у
зобов'язанні 15.11.2012 р., укладеної між ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" та ТОВ
„Ніко-Тайс", угоди № 15-11/12-149 про заміну
кредитора у зобов'язанні 15.11.2012 р.,
укладеної між ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" та ТОВ „Ніко-Тайс",, та
невиконанням відповідачем-1 свого
обов'язку щодо своєчасної оплати у
повному обсязі за товар згідно
договору поруки № 21-12-2012-77 від 21.12.2012 р.,
укладеного між ТОВ „Компанія
„Ніко-Тайс" та ТОВ „ПК
Трейдсервісгруп".

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.12.2013 р. порушено
провадження у справі № 911/4670/13 за
позовом ТОВ „Ніко-Тайс" до ТОВ „ПК
Трейдсервісгруп", ФОП ОСОБА_2 про
стягнення 35 293, 99 грн. і призначено її
розгляд у судовому засіданні за участю
представників учасників процесу на
15.01.2014 р. Також, даною ухвалою суду
залучено до участі у справі у якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача, - ФОП ОСОБА_1, ТОВ
„Корпорація „Агросинтез".

27.12.2013 р. до канцелярії суду від
позивача надійшов супровідний лист №
26-14/12 від 26.12.2013 р. із доданими до нього
документами, що долучені судом до
матеріалів справи.

15.01.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 05.02.2014 р.

03.02.2013 р. до канцелярії суду від
відповідача-1 надійшов відзив б/н б/д на
позов, у якому він позовні вимоги
визнає у повному обсязі та просить суд
розглянути справу без участі його
повноважного представника.

05.02.2014 р. у судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення щодо своїх позовних вимог,
позовні вимоги підтримав, вважає їх
обґрунтованими і правомірними та
такими, що підлягають задоволенню з
підстав, зазначених в позовній заяві.

Третя особа-2 у судовому засіданні
надав усні пояснення по суті спору,
позовні вимоги позивача підтримав,
вважає їх обґрунтованими і
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Представник відповідача-2 у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив,
відзив на позовну заяву та інші
документи, витребувані судом, не надав.
Обов'язок по повідомленню відповідача
про час та місце судового засідання
судом виконано, так як усі процесуальні
документи по справі направлені
відповідачу за його адресою реєстрації
місцезнаходження: АДРЕСА_1, та за всіма
іншими адресами, що вказані у позовній
заяві і містяться у матеріалах справи.
Про зміну адреси місцезнаходження
відповідач-2 позивача і суд не
повідомляв.

Представники відповідача-1 та третьої
особи-1 у судове засідання не з'явились,
хоча про судове засідання були
повідомлені належним чином, про
причини своєї неявки у судове
засідання суд не повідомили, документи,
витребувані судом, у повному обсязі не
надали.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

На підставі усної угоди ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" поставило на
адресу відповідача-2 товар на загальну
суму 44 644, 56 грн., що підтверджується
видатковими накладними № А-00001018 від
27.08.2008 р., № А-00001029 від 29.08.2008 р., № А-00001048
від 04.09.2008 р. та № А-00001051 від 06.09.2008 р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 26.05.2009 р.
у справі № 14/161-09 за позовом
ТОВ „Корпорація „Агросинтез" до ФОП
ОСОБА_2 про стягнення 45 427, 67 грн. позов
задоволено повністю і присуджено до
стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" 44 644, 56 грн.
основного боргу, 783, 11 грн. відсотків за
користування товарним кредитом, 454, 28
грн. витрат на держмито, 118, 00 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, про що видати наказ.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 цього ж кодексу
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
вищевказані обставини були
встановлені рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від
26.05.2009 р. у справі № 14/161-09 за
позовом ТОВ „Корпорація „Агросинтез"
до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 45 427, 67 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України.

30.07.2008р. ТОВ „Корпорація „Агросинтез",
та ФОП ОСОБА_2 уклали договір поставки
№ КП300708/1, відповідно до умов якого ТОВ
„Корпорація „Агросинтез"
зобов'язалося передати у власність
покупця товар засіб захисту рослин
Везувій 15 % в.р.к. кількістю 400 літрів на
загальну суму 24 820, 80грн.

Згідно видатковій накладній № А-00000966
від 30.07.2008 р. позивач передав товар на
суму 24 820, 80 грн., а покупець отримав та
зобов'язаний оплатити його на умовах,
передбачених договором.

Відповідно п.п. 1.1. договору
постачальник передає у власність
покупця товар, відомості про які
вказані в п. 1.2. договору, а покупець
приймає та оплачує на умовах,
передбачених договором.

Згідно п. 3.3.1. договору покупець
зобов'язаний оплатити постачальнику
товар в українських гривнях у
безготівковому порядку (шляхом
перерахування грошових коштів
платіжним дорученням на його поточний
рахунок) в наступні строки:

-перший платіж 20 % вартості договору
(згідно п. 1.4. договору), тобто 4 964, 16 грн.
в строк не пізніше 05.08.2008 р.;

-кінцевий платіж 80 % вартості договору
(згідно п. 1.4. договору), тобто 19 856, 64 грн.
в строк не пізніше 01.11.2008 р.

Відповідач оплату товару не здійснив .

Вартість товару, який покупець сплачує
постачальнику, визначена на день
підписання договору, тому у випадку
якщо на дату платежу курс євро
збільшиться більш ніж 2 % від курсу на
дату укладення договору (7, 65 грн/євро).
Покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику проіндексовану суму
відповідного платежу. Проіндексована
сума платежу визначається як (А1/А0)* СП,
де А1 - збільшений більше ніж на 2 % курс
євро на дату укладення договору, СП -
сума платежу (п. 1.4. договору). Таким
чином сторони у договорі передбачили
збільшення ціни товару з врахуванням
збільшення курсу євро.

Таким чином, сума основного боргу
покупця перед постачальником з
урахуванням індексації складала 32 964, 62
грн. (розрахунок 10,16/7,65) х 24 820, 80грн. = 32 964,
62 грн. де 10,16 курс на 31.03.2009 р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 02.06.2009 р.
у справі № 20/156-09 за позовом
ТОВ „Корпорація „Агросинтез" до ФОП
ОСОБА_2 про стягнення 45 773, 88 грн. позов
задоволено повністю і присуджено до
стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" 32 964, 62 грн.
основного боргу, 2 898, 08 грн. 08 коп. пені, 2
124, 65 грн. інфляційних втрат, 340, 29 грн. 3%
річних, 744, 62 грн. штрафу, 457, 62 грн. витрат
на оплату державного мита, 118, 00 грн.
витрат на оплату
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 цього ж кодексу
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
вищевказані обставини були
встановлені рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від
02.06.2009 р. у справі № 20/156-09 за
позовом ТОВ „Корпорація „Агросинтез"
до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 45 773, 88 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального
кодексу України.

15.11.2012 р. між ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" та позивачем було
підписано угоду № 15-11/12-148 про
заміну кредитора у зобов'язанні, згідно
умов п. 1.1. якої первісний кредитор
відступає новому кредитору право
вимоги виконання ФОП ОСОБА_2
зобов'язання щодо сплати розміру 3 %
річних та інфляційних втрат, набутих
первісним кредитором на підставі
документів первинного бухгалтерського
обліку, у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання щодо
оплати вартості отриманого товару.

Згідно п. 1.2. угоди № 15-11/12-148 за цією
угодою новий кредитор одержує право
замість первісного кредитора вимагати
від боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі 3 % річних та
інфляційних втрат, за період існування
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання згідно
документів первинного бухгалтерського
обліку.

Відповідно до п. 2.1. угоди № 15-11/12-148
вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 21 534, 25 грн.

Пунктом 2.2. угоди № 15-11/12-148 передбачено,
що первісний кредитор повідомляє, а
новий кредитор погоджує те, що сума,
вказана у п. 2.1., що відступається згідно
документів первинного бухгалтерського
обліку, є загальною сумою (розміром) 3 %
річних та інфляційних втрат, котрі
нараховані за період із 08.09.2008 р. по
15.11.2012 р.

Пунктом 2.4. угоди № 15-11/12-148 передбачено,
що первісним кредитором нараховано, а
новим кредитором перевірено та
погоджено розмір нарахувань станом на
15.11.2012 р., виходячи із наступного: сума
нарахованих інфляційних втрат
становить 15 938, 11 грн.; сума нарахованих 3
% річних становить 5 596, 14 грн.

Пунктом 6.1. угоди № 15-11/12-148 визначено
строк його дії, згідно якого ця угода
набуває чинності з моменту її
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цією
угодою.

15.11.2012 р. між ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" та позивачем було
підписано акт прийому-передачі
документів, згідно умов якого
відповідно до угоди № 15-11/12-148 про
заміну кредитора у зобов'язанні від
15.11.2012 р. первісний кредитор передав, а
новий кредитор прийняв для виконання
документи згідно переліку.

15.06.2013 р. ТОВ „Корпорація „Агросинтез"
звернулось до боржника - відповідача-2
із повідомленням б/н від 15.11.2012 р. про
заміну кредитора у зобов'язанні, у
якому повідомило відповідача-2 про те,
що за угодою № 15-11/12-148 про заміну
кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012 р.,
укладеною між позивачем та ТОВ
„Корпорація „Агросинтез", останнє
відступило новому кредитору - позивачу
право вимоги щодо сплати розміру 3 %
річних та інфляційних втрат, набутих
первісним кредитором на підставі
документів первинного бухгалтерського
обліку, у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання щодо
оплати вартості отриманого товару на
підставі документів первинного
бухгалтерського обліку, у розмірі 21 534,
25 грн. Факт направлення ТОВ
„Корпорація „Агросинтез"
повідомлення відповідачу-2
підтверджується фіскальним чеком № 3634
від 15.06.2013 р. про відправлення цінного
листа і описом вкладення до нього від
15.06.2013 р.

15.11.2012 р. між ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" та позивачем було
підписано угоду № 15-11/12-149 про
заміну кредитора у зобов'язанні, згідно
умов п. 1.1. якої первіснйй кредитор
відступає новому кредитору право
вимоги виконання ФОП ОСОБА_2
зобов'язання щодо сплати розміру 3 %
річних та інфляційних втрат, набутих
первісним кредитором на підставі
договору поставки № КП300708/1 від 30.07.2008
р., у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору поставки № КП300708/1 від
30.07.2008 р.

Згідно п. 1.2. угоди № 15-11/12-149 за цією
угодою новий кредитор одержує право
замість первісного кредитора вимагати
від боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі 3 % річних та
інфляційних втрат, за період існування
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання згідно договору
поставки № КП300708/1 від 30.07.2008 р.

Відповідно до п. 2.1. угоди № 15-11/12-149
вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 11 807, 07 грн.

Пунктом 2.2. угоди № 15-11/12-149 передбачено,
що первісний кредитор повідомляє, а
новий кредитор погоджує те, що сума,
вказана у п. 2.1., що відступається згідно
договору поставки № КП300708/1 від 30.07.2008
р., є загальною сумою (розміром) 3 %
річних та інфляційних втрат, котрі
нараховані за період із 28.03.2009 р. по
15.11.2012 р.

Пунктом 2.4. угоди № 15-11/12-149 передбачено,
що первісним кредитором нараховано, а
новим кредитором перевірено та
погоджено розмір нарахувань станом на
15.11.2012 р., виходячи із наступного: сума
нарахованих інфляційних втрат
становить 8 208, 19 грн.; сума нарахованих 3
% річних становить 3 598, 88 грн.

Пунктом 6.1. угоди № 15-11/12-149 визначено
строк його дії, згідно якого ця угода
набуває чинності з моменту її
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цією
угодою.

15.11.2012 р. між ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" та позивачем було
підписано акт прийому-передачі
документів, згідно умов якого
відповідно до угоди № 15-11/12-149 про
заміну кредитора у зобов'язанні від
15.11.2012 р. первісний кредитор передав, а
новий кредитор прийняв для виконання
документи згідно переліку.

15.06.2013 р. ТОВ „Корпорація „Агросинтез"
звернулось до боржника - відповідача-2
із повідомленням б/н від 15.11.2012 р. про
заміну кредитора у зобов'язанні, у
якому повідомило відповідача-2 про те,
що за угодою № 15-11/12-149 про заміну
кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012 р.,
укладеною між позивачем та ТОВ
„Корпорація „Агросинтез", останнє
відступило новому кредитору - позивачу
право вимоги щодо сплати розміру 3 %
річних та інфляційних втрат, набутих
первісним кредитором на підставі
договору поставки № КП300708/1 від 30.07.2008
р., у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання щодо
оплати вартості отриманого товару на
підставі договору поставки № КП300708/1
від 30.07.2008 р., у розмірі 11 807, 07 грн. Факт
направлення ТОВ „Корпорація
„Агросинтез" повідомлення
відповідачу-2 підтверджується
фіскальним чеком № 3634 від 15.06.2013 р. про
відправлення цінного листа і описом
вкладення до нього від 15.06.2013 р.

21.12.2012 р. між позивачем та відповідачем-1
було укладено договір поруки № 21-12-2012-77,
згідно умов п. 1.1. якого поручитель
поручається перед кредитором за
виконання обов'язку ФОП ОСОБА_2 щодо
виконання грошового зобов'язання щодо
сплати розміру інфляційних витрат у
зв'язку із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та угоди,
передбаченими ст. 2 цього договору.

Згідно до п. 2.1. договору поруки під
основним договором в цьому договорі
розуміють угоду № 15-11/12-148 та угоду №
15-11/12-149 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
від 15.11.2012 р., укладену згідно договору
поставки № КП300708/1 від 30.07.2008 р. та на
підставі документів первинного
бухгалтерського обліку.

Пунктом 3.1. договору поруки
передбачено, що відповідальність
поручителя перед кредитором
обмежується сплатою суми інфляційних
витрат у розмірі 2 000, 00 грн.

Пунктом 6.1. договору поруки визначено
строк його дії, згідно якого цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та його
скріплення печатками сторін і діє до
моменту припинення поруки.

29.12.2012 р. новий кредитор - позивач
звернувся до боржника - відповідача-1 із
вимогою № 27-77/12 від 27.12.2012 р., у якій
вимагав у триденний строк із моменту
отримання даної вимоги виконати взяті
на себе зобов'язання за договором
поруки № 21-12-2012-77 від 21.12.2012 р.

У січні 2013 р. відповідач-1 звернувся до
позивача із відповіддю № 77 від 09.01.2013 р.
на вимогу, у якій повідомив, що виконати
взяті на себе зобов'язання за договором
поруки № 21-12-2012-77 від 21.12.2012 р. не в змозі
у зв'язку із скрутним фінансовим
становищем.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із купівлею-продажем товару,
заміною сторони у зобов'язанні,
забезпеченням виконання зобов'язання
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
іншими нормативно-правовими актами і
безпосередньо договором.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 цього ж Кодексу
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 цього ж Кодексу встановлено,
що первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, враховуючи вищевикладене та на
підставі вищевказаних норм, суд дійшов
висновку, що у відповідності до угоди №
15-11/12-149 про заміну кредитора у
зобов'язанні 15.11.2012 р., укладеної між ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" та ТОВ
„Ніко-Тайс", до останнього перейшло
право вимоги виконання відповідачем-2
обов'язку по оплаті 8 208, 19 грн.
інфляційних збитків від суми основної
заборгованості за період з березня 2009
р. по вересень 2012 р. та 3 598, 88 грн. 3 %
річних від суми основної
заборгованості за період з 28.03.2009 р. по
15.11.2012 р. за договором поставки № КП300708/1
від 30.07.2008 р., укладеним між ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" та ФОП
ОСОБА_2, а у відповідності до угоди №
15-11/12-148 про заміну кредитора у
зобов'язанні 15.11.2012 р., укладеної між ТОВ
„Корпорація „Агросинтез" та ТОВ
„Ніко-Тайс", до останнього перейшло
право вимоги виконання відповідачем-2
обов'язку по оплаті 15 938, 11 грн.
інфляційних збитків від суми основної
заборгованості за період з вересня 2008
р. по вересень 2012 р. та 5 596, 14 грн. 3 %
річних від суми основної
заборгованості за період з 08.09.2008 р. по
15.11.2012 р. за видатковими накладними №
А-00001018 від 27.08.2008 р., № А-00001029 від 29.08.2008
р., № А-00001048 від 04.09.2008 р. та № А-00001051 від
06.09.2008 р.

Як було зазначено вище, позивач у своїй
позовній заяві просить суд стягнути у
солідарному порядку з відповідачів на
свою користь інфляційних збитків від
суми основної заборгованості за
періоди прострочення відповідачем-2
виконання обов'язку по оплаті товару з
вересня 2008 р. по травень 2013 р. всього на
загальну суму 2 000, 00 грн. у
відповідності до виконаного ним
розрахунку.

З приводу вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 543 цього ж кодексу у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно ч. 1, 2 ст. 553 цього ж кодексу за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 цього ж кодексу у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу
закріплено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що станом на час розгляду
справи відповідач свій обов'язок щодо
оплати у повному обсязі за товар згідно
видаткових накладних № А-00001018 від
27.08.2008 р., № А-00001029 від 29.08.2008 р., № А-00001048
від 04.09.2008 р. та № А-00001051 від 06.09.2008 р. та
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 26.05.2009 р.
у справі № 14/161-09 і згідно договору
поставки № КП300708/1 від 30.07.2008 р. та
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 02.06.2009 р.
у справі № 20/156-09 не виконав.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від
суми основної заборгованості,
виконаний позивачем, є обґрунтованим
та вірним.

Отже, вимоги позивача про стягнення із
відповідачів у солідарному порядку
інфляційних збитків від суми основної
заборгованості у розмірі 2 000, 00 грн. за
видатковими накладними № А-00001018 від
27.08.2008 р., № А-00001029 від 29.08.2008 р., № А-00001048
від 04.09.2008 р. та № А-00001051 від 06.09.2008 р. та
за договором поставки № КП300708/1 від
30.07.2008 р. є законними і обґрунтованими,
та такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача-2 інфляційні збитки та 3 %
річних від суми основної
заборгованості за періоди
прострочення відповідачем-2 виконання
обов'язку по оплаті товару з вересня 2008
р. по травень 2013 р. всього на загальну
суму 21 631, 85 грн. та з 08.09.2008 р. по 10.12.2013 р.
всього на загальну суму 11 662, 14 грн.
відповідно у відповідності до
виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від
суми основної заборгованості,
виконаний позивачем, є обґрунтованим
та вірним, а тому суд дійшов висновку
про задоволення вимог позивача в
частині стягнення із відповідача-2
інфляційних збитків від суми основної
заборгованості за договором у
вищевказані періоди у розмірі 21 631, 85
грн.

Розрахунок 3 % річних від суми основної
заборгованості, виконаний позивачем, є
обґрунтованим та вірним, а тому суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача в частині стягнення із
відповідача-2 3 % річних від суми
основної заборгованості за договором у
вищевказані періоди у розмірі 11 662, 14
грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить суд покласти
на відповідачів понесені ним витрати
на послуги адвоката у розмірі 3 000, 00 грн.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. „Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України „Про адвокатуру та
адвокатську діяльність"), а не будь-якої
особи, яка надавала правову допомогу
стороні у справі.

Понесені позивачем витрати на послуги
адвоката у розмірі 3 000, 00 грн.
підтверджуються договором № 28-2/13 про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 28.01.2013 р., укладеним між
ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" та адвокатом
ОСОБА_1, актом б/н від 28.01.2013 р.
прийому-передачі документів, актом від
10.12.2013 р. здачі-приймання виконаних
робіт щодо надання адвокатських послуг
(правової допомоги), свідоцтвом про
право на заняття адвокатською
діяльністю № 3888 від 29.10.2009 р., платіжним
дорученням № 192 від 28.01.2013 р. на суму 3 000,
00 грн., наявними у матеріалах справи.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства
з обмеженою відповідальністю „ПК
Трейдсервісгруп" (ідентифікаційний код
38267861), Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„Ніко-Тайс" (ідентифікаційний код 38039872)
2 000 (дві тисячі) грн. 00 (нуль) коп.
інфляційних збитків та судові витрати 1
720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50
(п'ятдесят) коп. судового збору, 3 000 (три
тисячі) грн. 00 (нуль) коп. витрат на
послуги адвоката.

3. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю „Компанія
„Ніко-Тайс" (ідентифікаційний код 38039872)
21 631 (двадцять одна тисяча шістсот
тридцять одна) грн. 85 (вісімдесят п'ять)
коп. інфляційних збитків, 11 662
(одинадцять тисяч шістсот шістдесят
дві) грн. 14 (чотирнадцять) коп. 3 % річних.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

10 лютого 2014 р.