донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

18.03.2014р. справа №905/718/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівЛомовцевої Н.В.
Принцевської Н.М., Скакуна О.А.за участю
представників сторін: від позивача:не
прибуввід відповідача:Антофій М.О.
довіреність №7037 від
27.12.2013р.розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м. Київ на ухвалу
господарського суду Донецької
областівід04.02.2014р.про повернення
позовної заяви без розгляду у
справі№905/718/14 (суддя Соболєва С.М.)за
позовом:Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м. Київ до
відповідача:Обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», м. Донецьк
про стягнення 505 037,93грн.

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м. Київ звернулась
до господарського суду Донецької
області з позовною заявою до Обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», м. Донецьк
про стягнення пені у розмірі 177 740,85грн.,
штрафу у розмірі 250 056,02грн., інфляційних
у розмірі 18 823,65грн. та 3% річних у
розмірі 58 417,41грн.

Ухвалою від 04.02.2014р. у справі №905/718/14
господарський суд Донецької області
повернув без розгляду позовну заяву
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м. Київ до
Обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», м. Донецьк
про стягнення 505 037,93грн. на підставі
пункту 4 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України з посиланням на недотримання
порядку сплати судового збору.

Позивач, не погодившись із
вищезазначеною ухвалою господарського
суду Донецької області, подав
апеляційну скаргу, в якій просив її
скасувати та передати справу №905/718/14 до
господарського суду Донецької області.

Підставою для скасування ухвали суду
першої інстанції апелянт визначає
порушення господарським судом норм
процесуального права. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги позивач
зазначає, що реквізити, зазначені судом
в ухвалі, та реквізити, зазначені
позивачем в платіжному дорученні, є
тотожними з однією лише відмінністю, що
позивач в платіжному в графі
«отримувач» зазначив «УДКСУ у
Київському районі міста Донецька»
замість «Київське УК/Київський
р-н/22030001». Тому, на думку апелянта, в
його платіжному доручені зазначені
належні реквізити.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, надав телеграму, в
якій просив розглянути апеляційну
скаргу за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача у судове
засідання прибув, надав відзив, просив
ухвалу залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Судова колегія вважає можливим
здійснити розгляд справи у відсутності
представника позивача, оскільки його
було повідомлено про день та час
судового засідання належним чином
відповідно до вимог Господарського
процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної
інстанції здійснювалось за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у порядку розгляду апеляційної скарги
встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

Дочірня компанія «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м. Київ звернулась
до господарського суду Донецької
області з позовною заявою до Обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», м.Донецьк
про стягнення 505 037,93грн.

Господарський суд Донецької області
ухвалою від 04.02.2014р. у справі №905/718/14
повернув без розгляду позовну заяву
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м. Київ до
Обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго», м.Донецьк
про стягнення 505 037,93грн. на підставі
пункту 4 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки позивачем сплачено
судовий збір на неналежні реквізити -
невірно визначено отримувача, що
свідчить про відсутність доказів
сплати судового збору у встановленому
порядку.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги та перевіряє
оскаржувану ухвалу в повному обсязі.

Статтею 106 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що апеляційні скарги на
ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Перевіряючи оскаржувану ухвалу, судова
колегія дійшла висновку, що вона
підлягає скасуванню з огляду на
наступне.

Розділом VIII Господарського
процесуального кодексу України
встановлений порядок подачі позову до
господарського суду.

Пунктом 3 частини першої статті 57
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що до позовної
заяви повинні бути додані документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України "Про судовий збір" (далі
- Закон) визначені правові засади
справляння судового збору, платників,
об'єктів та розміри ставок судового
збору, порядок сплати, звільнення від
сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини другої
статті 4 Закону за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
заробітної плати (1827,00грн.) та не більше
60 розмірів мінімальних заробітних плат
(73 080,00 грн.).

Статтею 9 Закону передбачено сплату
судового збору за місцем розгляду
справи із зарахуванням його до
спеціального фонду державного бюджету
України.

Отже, суттєвими ознаками встановленого
порядку сплати судового збору є
наступне: судовий збір повинен бути
сплачений за місцем розгляду справи та
зарахований до державного бюджету
України.

Пунктом 2.22 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
судовий збір сплачується до
територіальних органів Державної
казначейської служби України.

З матеріалів справи вбачається, що до
позовної заяви в якості доказу сплати
судового збору, додано платіжне
доручення №66 від 31.01.2014р. на суму 10 101,00
грн., з якого вбачається, що оплату
здійснено за платіжними реквізитами:
УДКС у Київському р-ні м.Донецька,
, банк отримувача ГУ ДКСУ у
Донецькій області, МФО 834016, рахунок
отримувача 3006, призначення
платежу «Господарський суд Донецької
області, код суду 03499901».

Колегія суддів вважає помилковим
висновок господарського суду щодо
несплати судового збору у
встановленому порядку, оскільки оплату
судового збору здійснено з вірним
визначенням банку отримувача, рахунку,
МФО, ЄДРПОУ та призначення платежу.

Крім того, на зворотньому боці
зазначеного платіжного доручення
міститься відмітка банку, щодо
зарахування суми судового збору у
розмірі 10 101,00 грн. в доход державного
бюджету повністю 31.01.2014р., яка скріплена
першим та другим підписами посадових
осіб та засвідчена відтиском круглої
печатки кредитної установи.

Отже, з наведеного вбачається, що
зазначене свідчить, що судовий збір
сплачений у повному розмірі до
територіального органу Державної
казначейської служби України, за
місцем розгляду справи.

Також, судова колегія зазначає, що у
разі виникнення сумнівів щодо
зарахування судового збору до
спеціального фонду державного бюджету
України, суд має право витребувати у
платника судового збору відповідне
підтвердження (довідку) органу
Державної казначейської служби
України, якому судовий збір
перерахований.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті
129 Конституції України та статті 42
Господарського процесуального кодексу
України, однією з засад судочинства є
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом. Зміст
даного принципу полягає, зокрема, у
встановленні для сторін рівних
можливостей для здійснення своїх
процесуальних прав і виконання
обов'язків.

З урахуванням викладеного, оскаржувану
ухвалу не можна визнати законною та
обґрунтованою, оскільки застосування
місцевим господарським судом норми
пункту 4 частини першої статті 63
Господарського процесуального кодексу
України є неправомірним та
передчасним.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м.Київ на ухвалу
господарського суду Донецької області
від 04.02.2014р. року у справі №905/718/14
підлягає задоволенню, а ухвала
господарського суду Донецької області
від 04.02.2014 року у справі № 905/718/14 -
скасуванню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м. Київ задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької
області від 04.02.2014 року у справі
№905/718/14 - скасувати.

Справу №905/718/14 передати на розгляд до
господарського суду Донецької області.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий
Н.В.Ломовцева

Судді:
Н.М.Принцевська

О.А.Скакун

Надруковано 5 прим.:

1прим.-позивачу;

1прим.-відповідачу;

1прим.-у справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСДО