КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. Справа№ 25/554

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Суліма В.В.

Калатай Н.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Святошинської районної у м. Києві ради
на рішення Господарського суду м.Києва
від 17.12.2009 у справі № 25/554 (Морозов С.М.)

за позовом Прокурора
Святошинського району м.Києва в

інтересах держави в
особі Головного управління

освіти Київської
міської державної адміністрації

Управління освіти
Святошинської районної у м. Києві

державної
адміністрації

до Святошинської
районної у м. Києві ради

про скасування рішення

дослідивши та вивчивши матеріали
вправи, апеляційну скаргу, заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення
представника прокуратури, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 17.12.2009 у справі № 25/554 позов
Прокурора Святошинського району
м.Києва в інтересах держави в особі
Головного управління освіти Київської
міської державної
адміністрації,Управління освіти
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації до
Святошинської районної у м. Києві ради
про скасування рішення задоволено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні, представник
прокуратури проти вимог, викладених в
апеляційній скарзі заперечував, просив
залишити їх без задоволення, рішення
суду без змін.

Представники позивача та відповідача в
судове засідання не з'явився, причина
суду не відома. Враховуючи наявність
поштових повідомленнь про отримання
ухвали апеляційного суду про
поновлення провадження у справі та
призначення її до розгляду,
відсутність будь яких клопотань,
приписи ст. 102 ГПК України, колегія
суддів вважає можливим розглядати
справу у їх відсутність.

Розглянувши справу за правилами
розділу ХІІ Господарського
процесуального кодексу України, суд
дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи,
Рішенням тринадцятої сесії
Святошинської районної у м. Києві ради 5
скликання № 236 від 19.06.08 «Про надання
дозволу на передачу будівель з балансу
управління освіти Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації на баланс Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Святошинського району м.
Києва»надано дозвіл на передачу
будівель з балансу Управління освіти
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації на баланс
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства, а
саме -будівлю столярної майстерні
спеціалізованої школи-інтернату № 15 по
пр. Перемоги, 113, літ. «З», 1973 року
побудови, загальною площею 390,5 м2 та
будівлю спеціалізованої школи
інтернату № 15 по пр. Перемоги,113, літ.
«Ж», 1973 року побудови, загальною площею
116,5 м2

Рішення прийнято на підставі звернень
управління освіти Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації № 41 від 14.01.2008 року та №
488 від 05.03.2008року.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання і одностороння
зміна умов договору не допускаються, за
винятком випадків, передбачених
законом.

Прокурор звернувся до господарського
суду з позовом про скасування рішення,
мотивуючи вимоги тим, що оскаржуване
рішення № 236 було винесено на підставі
рішення відповідача від 29.09.2009р. №353
яким було зупинено дію рішення № 236.

Задовольняючи позовні вимоги,
господарський суд виходив з того, що на
момент прийняття рішення від 29.09.2009р. №
353 відповідно до вимог чинного
законодавства було зупинено дію
рішення райради від 19.06.2008р. № 236, яким
фактично передано на баланс
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м. Києва об'єкт,
який відносився до закладів освіти та
не підлягає приватизації. Таким чином,
оскаржуване рішення не відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню в частині
включення до переліку об'єктів
комунальної власності, що підлягають
приватизації способом викупу
орендарям нежитлових будинків по
проспекту Перемоги 113 літери «З», «Ж»
площами 390,5 м2 та 116,5 м2 відповідно.

Заперечуючи проти рішення суду,
відповідач вказує на те, що не прийнято
було до уваги наявність спору, що
одночасно розглядався
адміністративним судом. Крім того,
посилання прокурора на те, що виконання
рішення Ради № 236 від 19.06.2008 зупинено
поданим прокуратурою позовом не
відповідає дійсності.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Це стосується
позивача, який повинен доказати факти,
на підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Відповідно до ст. ст. 215, 203 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, а саме: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом, правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Зі змісту ст. 35 ГПК України
преюдиціальне значення процесуальним
законом надається саме фактам,
встановленим судовими рішеннями (в
тому числі в їх мотивувальних
частинах), але не правовій оцінці таких
фактів, здійсненій іншим судом чи іншим
органом, який вирішує господарський
спір.

За клопотанням відповідача
провадження у справі № 25/554 було
зупинено до розгляду пов'язаної
адміністративним судом справи К-34152/10.

Вищий адміністративний суд України
постановою від 31.05.2011р. позов прокурора
Святошинського району м. Києва до
Святошинської районної у місті Києві
ради, треті особи: КП "Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва",
Управління освіти Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про скасування рішення
задовольнив. Скасував рішення
тридцятої сесії 5 скликання
Святошинської районної у м. Києві ради
№236 від 19.06.2008 р. "Про надання дозволу на
передачу будівель з балансу управління
освіти Святошинської районної у м.
Києві державної адміністрації на
баланс КП "Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва".

Задовольняючи позовні вимоги, Вищий
адміністративний суд виходив з того, що
об'єкти освіти і науки, що фінансуються
з бюджету, а також підрозділи,
технологічно пов'язані з навчальним та
науковим процесом, не підлягають
приватизації, перепрофілювання або
використання не за призначенням. Проте,
спірним рішенням фактично змінене
цільове призначення приміщень школи
інтернату та визначено їх
використання, а саме надання в оренду,
що передбачено в рішенні про взяття на
баланс і передано в оренду для
проведення господарської діяльності,
що являється грубим порушенням
вищенаведених законодавчих норм. Крім
того, посилання судів про знаходження
навчально-виробничих приміщень у
аварійному стані не відповідають
дійсності, оскільки останні
орендуються та використовуються для
ведення господарської діяльності.
Однак, колегія суддів зазначає, що
обставини використання чи не
використання школою вказаних
приміщень не дають підстав для
визнання спірного рішення законним.

Крім того, ст. 21 Закону України "Про
прокуратуру" - протест прокурора
зупиняє дію опротестованого акта і
підлягає обов'язковому розгляду
відповідним органом або посадовою
особою у десятиденний строк після його
надходження. Про наслідки розгляду
протесту в цей же строк повідомляється
прокурору. У разі відхилення протесту
або ухилення від його розгляду
прокурор може звернутися з заявою до
суду про визнання акта незаконним.
Заяву до суду може бути подано протягом
п'ятнадцяти днів з моменту одержання
повідомлення про відхилення протесту
або закінчення передбаченого законом
строку для його розгляду. Подача такої
заяви зупиняє дію правового акта.

З матеріалів справи вбачається, що
08.09.2008р. прокуратурою району принесено
протест на рішення № 236 від 19.06.2008, який
відхилено 04.11.2008р.

26.11.2008р. Прокуратура звернулась до суду
з позовом про скасування рішення Ради.

Рішенням 22 сессії Святошинської
районної у м. Києві ради 5 скликання від
29.09.2009 № 353 "Про затвердження переліку
об'єктів комунальної власності, що
підлягають приватизації способом
викупу орендарям" затверджено
відповідний перелік об'єктів, у тому
числі нежитлові будівлі по проспекту
Перемоги,113 м. Києва літ "З-Ж"

За таких обставин, заперечення
відповідача про те, що дію рішення
райради не було зупинено є
необгрунтованими, та такими що не
відповідають дійсності.

Враховуючи викладене, апеляційний
господарський суд не знаходить підстав
для задоволення апеляційної скарги, а
рішення господарського суду є
обґрунтованим і таким, що відповідає
чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Святошинської
районної у м. Києві ради залишити без
задоволення, рішення господарського
суду м. Києва № 25/554 від 17.12.2009 року -без
змін.

2. Матеріали справи повернути
господарському суду м. Києва .

Головуючий суддя
Л.О. Рєпіна

Судді
В.В. Сулім

Н.Ф. Калатай