РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.
Справа № 9/7

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Тимошенко О.М.

судді
Огороднік К.М. ,

судді
Коломис В.В.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від апелянта - не з'явився

від кредиторів - Парфенюк Ю.В. (УПФУ в
Дубенському районі)

від боржника - не з'явився

від арбітражного керуючого - ОСОБА_2 (
довіреність № б/н від 03.12.2013 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ТзОВ "ПКФ "Євростар"
на ухвалу господарського суду
Рівненської області від 25.12.13 р. у
справі № 9/7

за заявою Управління Пенсійного фонду
України в Дубенському районі

до Відкрите акціонерне товариство
"Семидубський пивзавод"

про визнання банкрутом

В судовому засіданні 18.02.2014 року
оголошувалась перерва до 04.03.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 25.12.2013 року у
справі № 9/7 (суддя Церковна Н.Ф.) в
задоволенні заяви товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промислово-комерційна фірма Євростар"
про визнання кредитором відмовлено.
Затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс відкритого
акціонерного товариства "Семидубський
пивзавод". Затверджено звіт
ліквідатора про оплату послуг і
витрати в сумі 99400,00 грн. Ліквідовано
юридичну особу - відкрите акціонерне
товариство "Семидубський пивзавод".
Припинено провадження у справі № 9/7.

Не погоджуючтсь з ухвалою суду першої
інстанції, товариство з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-комерційна фірма Євростар"
подало апеляційну скаргу в якій
просить останню скасувати з підстав
порушення норм матеріального і
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою визнати ТОВ "ПКФ
"Євростар" поточним кредитором ВАТ
"Семидубський пивзавод" на суму 33600,00
грн., а в решті вимог ліквідатора щодо
затвердження звітів про проведену
роботу, про оплату послуг і витрат та
ліквідаційного балансу відмовити. В
обгрунтування скарги зазначає, що суд
безпідставно послався на ст. 24 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", яка регулює
порядок перевірки заяви конкурсного
кредитора, хоча ТОВ ПКФ "євростар"
просило визнати його поточним
кредитором, а не конкурсним. Також
необгрунтованим вважає посилання суду
на п. 6 ст. 40 Закону, оскільки на час
винесення ухвали такого пункту закону
взагалі не існує. Звертає увагу, що
судом першої інстанції прийнято до
уваги постанову Дубенського МВ УМВс
України в Рівненській області від
28.08.2013 року, як доказ передачі ТОВ ПКФ
"Євростар" придбаних ємностей, однак не
враховано положення договору
купівлі-продажу металів в частині
обов'язків ліквідатора щодо вжиття
заходів для безперешкодного передання
проданого товару, а також необхідності
складення приймально-здавального акту
як єдиного та допустимого доказу
виконання договору.

В судових засіданнях представник
апелянта підтримав викладені в скарзі
доводи та просить її задоволити.

Арбітражний керуючий у відзиві на
апеляційну скаргу проти доводів
апелянта заперечує та відзначає, що
продане на аукціоні майно банкрута
було оплачено апелянтом та фактично
передано останньому в розпорядження.
Направлені на його адресу акти
приймання-передачі не підписані зі
сторони апелянта та не повернуті
арбітражному керуючому. Поряд з цим
вказує, що апелянт помилково
посилається на норми Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції після 19.01.2013 року, оскільки
провадження у справі здійснювалось за
редакцією закону до вказаної дати.
Просить відмовити в задоволенні скарги
та залишити ухвалу суду першої
інстанції без змін.

В судових засіданнях арбітражний
керуючий підтримав викладені у відзиві
заперечення.

Інші учасники провадження у справі
письмових відзивів на апеляційну
скаргу не подали.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та відзив на неї,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 25.12.2013 р. у справі № 9/7
залишити без змін виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою господарського суду
Рівненської області від 18.05.2010 року
Відкрите акціонерне товариство
"Семидубський пивзавод" визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, призначено ліквідатором
арбітражного керуючого Загребельного
Б.М.

Провадження у справі здійснюється з
урахуванням особливостей,
встановлених ст. 52 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

За результатами роботи у ліквідаційній
процедурі ліквідатором Відкритого
акціонерного товариства "Семидубський
пивзавод" подано звіти про проведену
роботу, про оплату послуг і витрати та
ліквідаційний баланс банкрута.

При цьому, Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-комерційна фірма Євростар"
подано заяву про визнання вимог від
11.07.2013 року, відповідно до якої останній
просить визнати його поточним
кредитором ВАТ "Семидубський пивзавод";
зобов'язати ліквідатора передати для
ТОВ "ПКФ Євростар" металобрухт в
кількості 33,6 тонн; в разі відсутності
металобрухту стягнути грошові кошти в
сумі 33600,00 грн., які були перераховані на
виконання умов протоколу № 1-М від
29.06.2010 року проведення біржових торгів.

Заявою від 11.09.2013 року ТОВ "ПКФ Євростар"
уточнило вимоги та просить визнати
його поточним кредитором ВАТ
"Семидубський пивзавод" на суму 33600,00
грн., а також стягнути з ВАТ
"Семидубський пивзавод" на користь ТОВ
ПКФ "Євростар" судовий збір в сумі 1147,50
грн.

Розглядаючи зазначену заяву судом
відмічається наступне.

29.06.2010 року між Відкритим акціонерним
товариством "Семидубський пивзавод" в
особі ліквідатора Загребельного Б.М.
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-комерційна фірма Євростар"
(Покупець) було укладено договір
купівлі-продажу брухту металів №29/06-10
на підставі Протокаолу № 1-М проведення
біржових торгів від 29.06.2010 р.

Пунктами 2.3-2.5 договору визначено, що
приймально-здавальний акт є підставою
для проведення остаточних розрахунків.
Право власності від продавця до
покупця переходить після підписання
приймально-здавального акту. Датою
поставки вважається дата оформлення
приймально-здавального акту.

Згідно специфікації №1 від 29.06.2010 року
до договору купівлі-продажу №29/06-10 від
29.06.2010 року строки поставки товару:
червень-липень 2010 року. Умови поставки:
за домовленістю.

На виконання вище зазначеного договору
купівлі-продажу покупцем перераховано
кошти за придбане майно в сумі 33 600 грн.
00 коп., (02.07.2010 р. - 20000,00 грн., 27.07.2010 р. -
13600,00 грн.), що підтверджується випискою
по особовому рахунку.

При цьому судом першої інстанції
відмічено, що як вбачається з постанови
Дубенського МВ УМВС України в
Рівненській області від 28.08.2010 року, в
ході перевірки було, зокрема,
встановлено що в серпні 2010 року
працівниками Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-комерційна фірма Євростар"
здійснювався демонтаж придбаних
ємностей. Викладене свідчить, що
поставка здійснювалась на умовах
самовивозу.

За наведених обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що матеріали справи
свідчать про фактичне отримання
покупцем майна згідно договору
купівлі-продажу №29/06-10 від 29.06.2010 року.

Поряд з цим судом відмічається, що
розгляд справи здійснюється з
урахуванням особливостей,
встановлених ст. 52 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
яка не передбачає визнання кредиторів
поточними.

Спори за вимогами осіб по
зобов'язаннях, які виникли у процедурі
ліквідації, вирішуються не судом у
процедурі банкрутства, а в загальному
позовному порядку.

Відтак, заява Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-комерційна фірма Євростар"
про визнання поточним кредитором не
підлягає задоволенню. Доводи апелянта
в цій частині не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Також суд вважає безпіставними
твердження апелянта про застосування
судом першої інстанції статей Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (ст.ст. 24,, п. 6
ст. 40), які не відповідають обставинам
справи.

З 19.01.2013 року набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 22 грудня
2011 року № 4212-VI.

Відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та
перехідних положень вищезазначеного
Закону, положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено після
набрання чинності цим Законом.

Абзацом третім п.1-1 вищезазначених
положень передбачено, що положення
цього закону, які регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Зважаючи, що постанова про визнання
боржника банкрутом у даній справі була
прийнята до набрання чинності Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 22.12.2011р.
№4212-VI, при вирішенні судом даної справи
застосовуються положення Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 14 травня
1992 року за № 2343-XII в редакції, яка була
чинною до 18.01.2013 року включно.

З огляду на викладене, апелянт
безпідставно посилається на норми
Закону про банкрутство в редакції
після 19.01.2013 року, оскільки останні не
підлягають застосування в даному
випадку.

Як вбачається із звіту ліквідатора та
доданих до нього документів у
ліквідаційній процедурі, ліквідатором
відповідно до положень ст. 52 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" було письмово
повідомлено, про визнання
господарським судом банкрутом
Відкритого акціонерного товариства
"Семидубський пивзавод" всіх відомих
йому кредиторів, в результаті чого було
виявлено наступних кредиторів:

- Рівненське територіальне управління
державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку з грошовими вимогами в
сумі - 4 420 грн. 00 коп.;

Вимоги ініціюючого кредитора
(Управління пенсійного фонду України в
Дубенському районі) становлять 5 319 грн.
19 коп.

Заборгованість по заробітній платі - 22
927 грн. 97 коп.

Таким чином, загальна сума
кредиторських вимог становить 32 667 грн.
16 коп.

В ході ліквідаційної процедури
ліквідатором виявлено майно банкрута,
яке реалізовано на біржових торгах за
ціною 99 400 грн. 00 коп.

Дані кошти були спрямовані на
погашення вимог відповідно до ст. 31
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом":

Кошти спрямовані на витрати
ліквідаційної процедури:

- біржові послуги - 30 601 грн. 55 коп.;

- оплата послуг ліквідатора - 68 798 грн. 45
коп.;

Непогашеними залишились грошові
вимоги в сумі 32 667 грн. 16 коп., з яких:

- Рівненське територіальне управління
державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку з грошовими вимогами в
сумі - 4 420 грн. 00 коп.;

Вимоги ініціюючого кредитора
(Управління пенсійного фонду України в
Дубенському районі) становлять 5 319 грн.
19 коп.

Заборгованість по заробітній платі - 22
927 грн. 97 коп.

Іншого майна для погашення
кредиторських вимог ліквідатором не
виявлено, що підтверджується довідками
відповідних реєструючих органів, які
долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону про
банкрутство після завершення всіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її
інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу та акти
приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів.

Господарський суд, після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Разом з тим, ухвала суду про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу є судовим
актом, який не тільки встановлює
обставини відсутності майна боржника
для задоволення вимог кредиторів, дає
оцінку повноті дій ліквідатора в ході
ліквідаційної процедури, але також
підсумовує хід процедури банкрутства.

Згідно з ст.40 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
затвердження звіту ліквідатора в
порядку, передбаченому ст.32 Закону, є
підставою для припинення провадження у
справі.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
ліквідатором вчинено належні дії по
виявленню активів та пасивів боржника,
внаслідок вжитих ліквідатором заходів
доведено неможливість відновлення
платоспроможності боржника. Виходячи з
того, що не всі вимоги кредиторів
задоволені, боржник не вільний від
боргів і не може продовжувати свою
підприємницьку діяльність, Відкрите
акціонерне товариство "Семидубський
пивзавод" підлягає ліквідації. Звіти
ліквідатора про роботу, про оплату
послуг і витрати та ліквідаційний
баланс боржника підлягають
затвердженню, провадження у справі
припиненню.

Вимоги, не задоволені за недостатністю
майна, вважаються погашеними.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що ухвала господарського суду
Рівненської області від 25.12.2013 року
відповідає матеріалам справи,
грунтується на чинному законодавстві і
підстав для її скасування немає.
Зазначені в апеляційній скарзі інші
доводи скаржника не обгрунтовані та не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому не можуть бути
підставою для скасування чи зміни
оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства
обмеженою відповідальністю
"Промислово-комерційна фірма Євростар"
від 31.12.2013 року залишити без
задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Рівненської області від 25.12.2013 року у
справі № 9/7 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Тимошенко О.М.

Суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Коломис В.В.