ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Справа № 910/11513/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.,суддів
:Бондар С.В., Грека Б.М. - (доповідача у
справі)розглянувши у відкритому
судо-вому засіданні касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 13.01.14у
справі№910/11513/13господарського
судуміста Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування"доПублічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"

простягнення суми

за участю представників
від:позивачаМалярчук Ю.Б., Собко О.В.
(дов. від 17.12.13)відповідачане з'явилися,
були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду м. Києва
від 04.10.13 (суддя Стасюк С.В.), залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
13.01.14 (колегія суддів у складі:
головуючого-судді Мартюк А.І., суддів:
Зубець Л.П., Новікова М.М.), в частині
стягнення 275017139,23 грн. основного боргу
провадження припинено. В іншій частині
позов задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" 553445587,63 грн.
основного боргу, 11029610,32 грн. пені, 141635,50
грн. штрафу, 2352286,01 грн. три проценти
річних, 68797,18 грн. витрат зі сплати
судового збору. В іншій частині позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з судовими актами у
справі, та прийняти нове рішення, яким
судові акти в частинні стягнення 11029610,32
грн. - пені, 141635,50 грн. штрафу, скасувати
та зменшити нарахування штрафних
санкцій до 1,00 грн., посилаючись на те, що
суди безпідставно не зменшили суму
штрафних санкцій на підставі ст.233 ГК
України, ст.ст.551 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 10.10.12 між Дочірньою
компанією "Укргазвидобування"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", правонаступником
якої є Публічне акціонерне товариство
"Укргазвидобування" та Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" укладено договір

№УГВ6419/21-12 поставки природного газу з
наступними змінами та доповненнями
(Договір), відповідно до умов якого
постачальник зобов'язався передати
покупцеві у 2013 році у власність
природний газ власного видобутку для
потреб населення, а покупець приймати
та оплачувати газ на умовах цього
Договору.

На виконання умов Договору, позивач
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму ,28 грн., а відповідач
здійснив лише часткову оплату
поставленого позивачем природного
газу, внаслідок чого, у відповідача
утворилась заборгованість перед
Публічним акціонерним товариством
"Укргазвидобування" у розмірі 828462726,86
грн.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідачем сплачено суму
основної заборгованості у розмірі
275017139,23 грн., тому судами припинено
провадження в цій частині у зв'язку із
відсутністю предмета спору. Решта
боргу, 553445587,63 грн. стягнута судами з
відповідача.

Позивач взяті на себе зобов'язання щодо
поставки природного газу виконав
належним чином, зауважень щодо
поставки газу від відповідача не
надходило, тоді як відповідач у
визначений Договором строк оплату за
поставлений природний газ здійснював з
порушенням строків, зазначених у
Договорі.

За невчасне виконання грошових
зобов'язань з відповідача на користь
позивача стягнуто 11029610,32 грн. пені та
141635,50 грн. штрафу на підставі пункту 7.3
договору, а також 3% річних, з
урахуванням періодів, зазначених
позивачем, на загальну суму 2352286,01 грн.

Судові акти не оскаржуються в частині
припинення провадження, в частині
стягнення суми основної
заборгованості та 3% річних, а також в
частині відмови в позові, тому в цих
частинах вони не перевіряються та
підлягають залишенню без змін судом
касаційної інстанції. Судові акти
оскаржуються лише в частині стягнення
пені та штрафу, оскільки відповідач
вважає, що суди повинні були зменшити
їх розмір на підставі ст. 233
Господарського кодексу України.

Відмовляючи у клопотанні про зменшення
штрафних санкцій, суди послалися на те,
що недоотримання Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
коштів від споживачів, несвоєчасне
проведення розрахунків за спожитий
газ, відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, а також тяжкий
фінансовий стан відповідача не є
достатніми підставами для зменшення
розміру неустойки у спірних
відносинах.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає такі висновки
передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до положень частин першої,
третьої статті 509, статей 526, 629
Цивільного Кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Кодексом також
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (стаття 549
Кодексу). Якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. Розмір неустойки,
встановлений законом, може бути
збільшений у договорі. Сторони можуть
домовитися про зменшення розміру
неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом
(частина друга статті 551 Кодексу).
Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (частина третя статті
551 Кодексу).

В даному випадку договором передбачено
стягнення неустойки в максимальному
розмірі. Позивач вимагає стягнення
такої неустойки, а суди відмовили у
клопотанні про її зменшення, хоча не
був доведений факт завдання
відповідачем позивачу значних збитків.

Слід вказати, що у випадку нарахування
неустойки, яка є явно завищеною, не
відповідає передбаченим у пункті 6
статті 3, частині третій статті 509 та
частинах першій, другій статті 627
Кодексу засадам справедливості,
добросовісності, розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права, суд має право її зменшувати.
Наявність у кредитора можливості
стягувати із споживача надмірні
грошові суми, як неустойку, спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання неустойка
перетворюється на несправедливо
непомірний тягар для споживача та
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків кредитором.

Пунктом 1 ст.233 ГК України закріплено, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду від 26.12.11 №
18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, в
мотивувальній частині рішення мають
наводитися доводи, за якими
господарський суд відхилив клопотання
і докази сторін. Всупереч цій статті,
суди відхилили клопотання відповідача
про зменшення пені, не навівши
обставин, які стали підставою для
такого висновку.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін. В даному випадку судами не
враховано загальну практику судів
господарської юрисдикції про
зменшення пені у справах, де позивачем
є ПАТ "НАК "Нафтогаз України", не
дотриманий баланс інтересів, а також не
взято до уваги факт недоотримання
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" коштів від
споживачів.

За таких обставин судові акти у справі
в частині стягнення неустойки (пені та
штрафу) підлягають скасуванню, а справа
в цій частині - направленню на новий
розгляд до господарського суду м.
Києва. В решті рішення та постанова
підлягають залишенню без змін.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду м. Києва
від 04.10.13 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
13.01.14 у справі №910/11513/13 скасувати в
частині стягнення пені та штрафу.
Справу в цій частині направити на новий
розгляд до господарського суду м.
Києва.

В решті постанову Київського
апеляційного господарського суду від
13.01.14 у справі №910/11513/13 залишити без
змін.

Головуючий - суддя В.І.
Дерепа

Судді С.В. Бондар

Б.М. Грек