СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Справа № 901/1647/13

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Рибіної С.А.,

суддів
Воронцової Н.В.,

Гонтаря В.І.,

за участю представників сторін:

прокурора - Алісов О.В., прокурор
відділу прокуратури міста
Севастополя, посвідчення № 005827 від
25.09.2012;

позивача - не з`явився, Фонд державного
майна України;

відповідача - Титаренко В.В.,
представник, довіреність № 109 від
10.01.2014;

- Сахновський П.В.,
представник, довіреність № 110 від
10.01.2014;

третіх осіб - Хорошунова Т.О.,
представник Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", довіреність №
30-12/01 від 30.12.2013;

- не з`явився, Федерація
незалежних профспілок України,

розглянувши апеляційну скаргу Малого
приватного підприємства "Ураган" на
рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (головуючий
суддя Гайворонський В.І., судді
Медведчук О.Л., Лукачов С.О.) від 19
листопада 2013 року у справі № 901/1647/13

за позовом Прокурора міста Феодосії
(вул. Українська, 5, Феодосія, 98100)

в інтересах держави в особі Фонду
державного майна України (вул.
Кутузова, 18/9, Київ 133, 01133)

до Малого приватного підприємства
"Ураган" (вул. Чехова, 30, Феодосія,
Автономна Республіка Крим, 98100)

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Федерація
незалежних профспілок України (майдан
Незалежності, 2, Київ 12, 01012)

Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (вул. Шота
Руставелі, 39-41, Київ 23, 01023)

про визнання права власності та
зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Феодосії в інтересах
держави в особі Фонду майна України
звернувся до господарського суду
Автономної Республіки Крим з позовом
про визнання за державою в особі Фонду
державного майна України права
власності та зобов`язання повернути
майно.

Позовні вимоги прокурор обгрунтовує
тим, що відповідач придбав спірне майно
у Приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", яке не мало права
його відчужувати та за відсутності
волі власника спірного майна (Фонду
державного майна України) на його
відчуження.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим (головуючий
суддя Гайворонський В.І., судді
Медведчук О.Л., Лукачов С.О.) від 19
листопада 2013 року у справі 901/1647/13
позовна заява Прокурора міста Феодосії
в інтересах держави в особі Фонду
державного майна України про визнання
права власності та зобов'язання
повернути майно задоволена:

- визнано за Державою в особі Фонду
державного майна України право
власності на нерухоме майно, що
розташоване за адресою: Автономна
Республіка Крим, м. Феодосія, вул.
Чехова,30/Нахимова, 47, що складається із
збирального цеху (літ. А),
фанерувального цеху та підвалу (літ. А1),
машинно-заготівельного цеху (літ. Б),
котельні і підвалу (літ. В), виробничої
будівлі (літ. Г), оброблювального цеху
(літ. Д), механічної майстерні (літ. Е),
виробничої будівлі (літ. К),
адміністративної будівлі (літ. Л),
адміністративної будівлі (літ. М),
складу (літ. О), складу (літ. П),
виробничої будівлі (літ. Х), сараю
(літери Ж, Н, С, Р, Ф, Т, Ц, Ш, Щ, Є), навісу
(літ. Ч), елементів благоустрою (огорожа,
басейн, протипожежний, ворота, стіна
підпірна, настіл, плиточник настіл),
зовнішнього водоводу; та майно,
розташоване у м. Феодосії, пров. 30-ої
Стрілкової дивізії, 1а-2, у тому числі
шахово-шашковий клуб з прибудовою (літ
А), навіс (літ. А1), спортивний майданчик:
основна будівля (літ. А), душова (літ. Б),
сарай (літ. В, Г, Д), елементи благоустрою
(ворота, огорожа, настіл);

- зобов`язано Мале приватне
підприємство "Ураган" повернуті
Державі в особі Фонду державного майна
України шляхом складання та підписання
акту-прийому передачі нерухоме майно,
вартістю 290000 грн., що розташоване за
адресою: Автономна Республіка Крим, м.
Феодосія, вул. Чехова, 30/Нахимова, 47, що
складається із збирального цеху (літ.
А), фанерувального цеху та підвалу (літ.
А1), машинно-заготівельного цеху (літ. Б),
котельні і підвалу (літ. В), виробничої
будівлі (літ. Г), оброблювального цеху
(літ. Д), механічної майстерні (літ. Е),
виробничої будівлі (літ. К),
адміністративної будівлі (літ. Л),
адміністративної будівлі (літ. М),
складу (літ. О), складу (літ. П),
виробничої будівлі (літ. Х), сараю
(літери Ж, Н, С, Р, Ф, Т, Ц, Ш, Щ, Є), навісу
(літ. Ч), елементів благоустрою (огорожа,
басейн, протипожежний, ворота, стіна
підпірна, настіл, плиточник настіл),
зовнішнього водоводу; та майно,
розташоване у м. Феодосії, пров. 30-ої
Стрілкової дивізії, 1а-2, у тому числі
шахово-шашковий клуб з прибудовою (літ
А), навіс (літ. А1), спортивний майданчик:
основна будівля (літ. А), душова (літ. Б),
сарай (літ. В, Г, Д), елементи благоустрою
(ворота, огорожа, настіл);

- вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Своє рішення суд обгрунтовує тим, що
майно, яке існувало на момент створення
Приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" знаходилось в
державній власності, а тому не могло
бути відчужено без згоди власника -
Фонду державного майна України. Крім
того, суд не знайшов підстав для
застосування строку позовної давності,
оскільки прокурор є самостійним
учасником судового процесу та відсутні
будь-які докази повідомлення прокурора
про відчуження спірного майна
зацікавленими особами.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Мале приватне підприємство
"Ураган" звернулось до
Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
скасувати, прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Підставою для скасування зазначеного
судового акту заявник апеляційної
скарги вважає неповне з`ясування судом
першої інстанції усіх обставин справи,
що призвело до помилкових висновків та
невірного застосування норм
матеріального права.

Свої доводи заявник апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що господарським
судом першої інстанції не було
враховано, що відсутні будь-які докази
належності спірного майна Фонду
державного майна України як на момент
купівлі-продажу майна, так і до
укладення договору купівлі-продажу
цього майна. Відповідач зазначає, що
відповідно до акту прийому-передачі
від 22.01.1992 Федерація незалежних
профспілок України передала, а
Акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (змінено
найменування на Приватне акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця") прийняло в т.ч.
спірне майно. Крім того, рішенням
Вищого арбітражного суду України від
20.01.1997 у справі № 137/7 встановлена
правомірність створення Акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" та передачі
всього майна в статутний фонд
створеного товариства Федерацією
профспілок України. Також відповідач
зазначає, що вказане майно з моменту
його передачі профспілкам у
встановленому законом порядку
державою не вилучалось. Крім того,
відповідач звертає увагу на те, що
Федерація незалежних профспілок
України та Приватне акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" не віднесені до
переліку об`єднань, підприємств,
установ та організацій, якими укладені
майнові договори з порушенням
мораторію, до того ж не існує заборони
на зміну форми власності спірного
майна. Заявник апеляційної скарги
вказує на те, що відповідно до
реєстраційного посвідчення від 30.01.2003
№ 461 спірне майно в цілому
зареєстровано за відповідачем на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 12.09.2002 №
0100059/2002-26, яке у встановленому законом
порядку недійсним не визнано. До того ж
відповідач зазначає, що сплинув строк
позовної давності. Інші доводи та
обгрунтування викладені в апеляційній
скарзі.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
10 грудня 2013 року апеляційна скарга
прийнята до провадження колегією
суддів у складі: головуючого судді
Гонтаря В.І., суддів Борисової Ю.В.,
Волкова К.В. та призначена до розгляду.

Склад колегії суддів з розгляду даної
скарги неодноразово змінювався з
поважних причин.

Розпорядженням від 11 березня 2014 року
визначений склад колегії: головуючий
суддя - Рибіна С.А., судді Воронцова Н.В.,
Гонтар В.І.

Представники відповідача доводи
апеляційної скарги підтримали у
повному обсязі, наполягали на її
задоволенні.

Представник Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" також підтримав
апеляційну скаргу.

Прокурор у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вважає рішення
суду першої інстанції законним та
обгрунтованим.

Інші учасники судового процесу
явку уповноважених представників у
судове засідання 11.03.2014 не забезпечили,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом
суду, основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні. Зазначена правова
позиція висловлена у постанові Вищого
господарського суду України від 03.06.2009
№2-7/10608-2008.

Оскільки явка учасників процесу
обов'язковою не визнавалась, свою
позицію сторони висловили у попередніх
судових засіданнях, матеріали справи
достатньо характеризують спірні
правовідносини, судова колегія вважає,
що підстави для відкладення розгляду
апеляційної скарги відсутні.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія визнала можливим розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
нез`явившихся сторін, за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши справу повторно в порядку
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія встановила наступне.

12 вересня 2002 між Закритим акціонерним
товариством лікувально-оздоровчих
закладів України (змінено найменування
на Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця") (продавцем) та
Малим приватним підприємством
"Ураган" (покупцем) був укладений
договір купівлі-продажу № 0100059/2002-26
(далі - Договір), відповідно до умов
якого продавець продає, а покупець
покупає наступні основні фонди,
розташовані за адресою: Україна, АР
Крим, м. Феодосія, вул.. Чехова,
30/Нахимова, 47 - збиральний цех (літер А),
фанерувальний цех та підвал (літер А1),
машинно-заготівельний цех (літер Б),
котельня і підвал (літер В), виробнича
будівля (літер Г), оброблювальний цех
(літер Д), механічні майстерні (літер Е),
виробнича будівля (літер К),
адміністративна будівля (літер Л),
адміністративна будівля (літер М),
склад (літер О), склад (літер П),
виробнича будівля (літер X), сарай
(літери Ж, Н., С, Р, Ф, Т, Ц, Ш, Щ, Є) навіс
(літер Ч), елементи благоустрою
(огорожа, басейн протипожежний, ворота,
стіна підпірна, нас стіл, плиточний
настіл), зовнішній водовід; та
розташованих у м. Феодосія, провулок
30-ої стрілкової дивізії, 1а-2, тому числі
шахово-шашковий клуб з прибудовою
(літер А), навіс (літер А1), спортивний
майданчик: основна будівля (літер А),
душова (літер Б), сарай (літер В, Г, Д),
елементи благоустрою (ворота, огорожа,
настіл). В цілому об'єкт: промисловий
майданчик, розташований за адресою:
вул. Чехова, 30/Нахимова, 47, складається з
виробничих та складських приміщень
загальною площею 6081,5 кв. м., та
елементів благоустрою; шахово-шашковий
клуб, розташований за адресою провулок
30 Стрєлкової дивізії, загальною площею
171,7 кв. м.; спортивний майданчик,
розташований за адресою: провулок 30
Стрєлкової дивізії, 1а, загальною
земельною площею 2090 кв. м., складається
з будівель площею 84,8 кв. м., та елементів
благоустрою.

Продаж вказаного об'єкту здійснюється
на підставі рішення Зборів акціонерів
Закритого акціонерного товариства
"Укрпрофоздоровниця" від 21 березня 2001
року (п. 1.3 Договору).

Відповідно до Статуту Приватного
акціонерного товариства
Лікувально-оздоровчих закладів
України "Укрпрофоздоровниця",
затвердженого рішенням Загальних
зборів акціонерів Закритого
акціонерного товариства
Лікувально-оздоровчих закладів
України "Укрпрофоздоровниця" від 29
березня 2011 року, оформленого
Протоколом № 3б-21 та зареєстрованого 05
травня 2011 року, Закрите акціонерне
товариство Лікувально-оздоровчих
закладів України "Укрпрофоздоровниця",
що було створено відповідно до
Установчого договору від 04 грудня 1991
року, змінило своє найменування на
Приватне акціонерне товариство
Лікувально-оздоровчих закладів
України "Укрпрофоздоровниця" та є
повним правонаступником Української
республіканської ради по управлінню
курортами профспілок, оздоровниць і
господарств, об'єднань
санаторно-курортних закладів
профспілок України. Засновниками
товариства є юридичні особи України:
Федерація професійних спілок України,
яка є правонаступником Ради Федерації
незалежних профспілок України; Фонд
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, який є
правонаступником Фонду соціального
страхування України.

Прокурор вважає, що спірне майно
знаходилося в державній власності, а
тому могло бути відчужене виключно за
згоди власника, яким є Фонд державного
майна України.

Дані обставини стали підставою для
звернення прокурора з позовом в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України про визнання
права власності та зобов'язання
повернути майно.

Суд першої інстанції позовні вимоги
задовольнив повністю.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, дотримання ним
норм процесуального права та
відповідність висновків суду
обставинам справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
виходячи з наступного.

Постановою Президії Ради Загальної
Конфедерації професійних спілок СРСР
№ 2-1а від 18.11.1990 затверджено договір про
закріплення прав по володінню,
користуванню та розпорядженню
профспілковим майном від 18.11.1990,
укладений між Загальною Конфедерацією
Профспілок СРСР та Федерацією
незалежних профспілок України,
відповідно до умов якого за Федерацією
незалежних профспілок України було
закріплено перелік майна (в т. ч.
Феодосійський меблевий комбінат, м.
Феодосія).

22.11.1991 Постановою Президії Ради
Федерації незалежних професійних
спілок України № II-II-I вирішено
створити на базі санаторно-курортних
закладів, підприємств, об'єднань та
установ профспілок України за пайовим
внеском Фонду соціального страхування
України Акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця".

04.12.1991 Радою Федерації незалежних
профспілок України та Фондом
соціального страхування України
укладено установчий договір про
створення на базі санаторно-курортних
закладів і організацій Української
республіканської ради по управлінню
курортами профспілок Акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
установ профспілок України
"Укрпрофоздоровниця".

Статтею 1 Закону України "Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, розташовані
на території України" від 10.09.1991 №1540-ХІІ
встановлено, що майно підприємств,
установ і організацій та інших об'єктів
союзного підпорядкування є державною
власністю.

Згідно з Постановою Верховної Ради
України від 10.04.1992 №2268-ХІІ "Про майнові
комплекси та фінансові ресурси
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
України" майно та фінансові ресурси
розташованих на території України
підприємств, установ та об'єктів, що
перебували у віданні центральних
органів цих організацій, до визначення
правонаступників загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР вирішено тимчасово передати
Фонду державного майна України.

Крім того, Постановою Верховної Ради
України від 04.02.1994 №3943-ХІІ "Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР"
встановлено, що тимчасово, до
законодавчого визначення суб'єктів
права власності майна загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташованого на території
України, зазначене майно є
загальнодержавною власністю.

На виконання Постанови Верховної Ради
України від 01.11.1996 №461/96-ВР "Про проект
постанови Верховної Ради України про
тлумачення постанови Верховної Ради
України "Про майно загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР" Фондом державного майна
України було складено перелік
лікувально-оздоровчих організацій,
установ і підприємств, які станом на
24.08.1991 знаходились у віданні Федерації
незалежних профспілок України
(колишньої Укрпрофради).

Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної Ради міста Києва №
971 від 23.12.1991 було зареєстроване Закрите
акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
„Укрпрофздоровниця", яке створено на
майні засновників Федерації
професійних спілок України та Фонду
соціального страхування України з
тимчасової втрати працездатності. При
цьому, вкладом Федерації професійних
спілок України є основні фонди та
оборотні кошти санаторно-курортних
закладів, підприємств і організацій
профспілок загальною вартістю 751234 350
грн., що становить 92, 92 % розміру
статутного фонду, в тому числі і
Феодосійський меблевий комбінат, що
знаходиться в м. Феодосія, вул. Чехова,
30, про що свідчить акт
приймання-передачі майна від 24.01.1992 та
додаток до нього.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія дійшла висновку, що майно, яке
існувало на момент створення
Укрпрофоздоровниці знаходилося в
державній власності. При цьому,
передача його до Статутного фонду
Закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України "Укрпрофздоровниця"
не потягнула за собою зміни форми
власності.

Відповідно до Постанови Верховної Ради
України "Про управління майном
підприємств, установ та організацій, що
є у загальнодержавній власності" від
14.02.1992 функція по управлінню державним
майном покладена на Кабінет Міністрів
України, а після набрання чинності
Постановою Верховної Ради України "Про
Тимчасове положення про Фонд
державного майна України" від 07.07.1992
покладена на Фонд державного майна
України.

Відповідно до статті 658 Цивільного
кодексу України та статті 225 Цивільного
кодексу УРСР, що діяла на час
виникнення правовідносин між
сторонами, право продажу товару, крім
випадків примусового продажу та інших
випадків, встановлених законом,
належить власникові товару. Якщо
продавець товару не є його власником,
покупець набуває право власності лише
у випадку, якщо власник не має права
вимагати його повернення.

Згідно статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Учасники процесу не мають, тому не
надали судовій колегії доказів надання
уповноваженим державним органом згоди
на відчуження спірного майна шляхом
його внесення до статутного капіталу
Укрпрофоздоровниці або відчуження
майна в інший спосіб. Не мають вони і
доказів делегування державою права
розпорядження спірним майном іншим
особам.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо
знаходження спірного майна в державній
власності та необхідності наявності
згоди власника - Фонду державного майна
України - на його реалізацію.

Довід заявника апеляційної скарги щодо
відсутності доказів належності
спірного майна Фонду державного майна
України та його обгрунтування з цього
приводу не приймаються судовою
колегією до уваги з підстав, викладених
вище.

Зазначене вище стало підставою для
задоволення позовних вимог судом
першої інстанції. При цьому суд першої
інстанції розглянув також заяву
відповідача про сплив строку позовної
давності та дійшов висновку, що
прокурор є самостійним учасником
судового процесу та відсутні будь-які
докази повідомлення прокурора про
відчуження спірного майна
зацікавленими особами.

Вказаний висновок суду першої
інстанції судова колегія вважає
передчасним, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор є самостійним учасником
судового процесу.

Згідно із статтею 361 Закону України "Про
прокуратуру" представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Формою цього
представництва є, зокрема, участь у
розгляді судами справ.

У статті 29 Господарського
процесуального кодексу України
визначено повноваження прокурора як
учасника судового процесу у позовному
провадженні.

В разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача.

Прокурор, який бере участь у справі,
несе обов'язки і користується правами
сторони, крім права на укладення
мирової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що
прокурор міста Феодосії звернувся до
господарського суду з позовною заявою
в інтересах держави в особі Фонду
державного майна України 22 травня 2013
року, таким чином, позивачем по справі є
Фонд державного майна України, а ні
прокурор міста Феодосії.

Позивач - Фонд державного майна України
дізнався про порушення свого права ще у
1997 році, що підтверджується рішенням
Вищого арбітражного суду України від
20.01.1997 у справі № 137/7.

Згідно вимог статей 256, 257 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 Цивільного
кодексу України початок перебігу
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно статті 267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки прокурор міста Феодосії
виступає по даній справі у якості
представника інтересів держави в особі
Фонду державного майна України, тому
перебіг строку позовної давності
встановлюється з моменту, коли позивач
(Фонд державного майна України)
дізнався або повинен був дізнатись про
порушення свого права, а не з моменту,
коли про порушення прав позивача
довідався прокурор міста Феодосії.

Відтак, довід прокурора про те, що він
дізнався про порушення прав позивача -
Фонду державного майна України під час
перевірки у червні 2011 року не
приймається судовою колегією до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що про
наявність спору щодо майна
Укрпрофоздоровниці Фонд державного
майна України був обізнаний починаючи
з 1997 року. При цьому заяви про наявність
поважних підстав пропуску строку
подачі апеляційної скарги позивач не
надав, належних доказів не навів.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги
безпідставно не врахував пропуск
строку позовної давності при зверненні
позивача до суду з позовною заявою, що є
підставою для відмови у позові.

Згідно вимог статті 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція має право
скасувати рішення повністю та прийняти
нове рішення.

На підставі викладеного судова колегія
дійшла висновку про неповне з`ясування
господарським судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи
та дають підстави суду апеляційної
інстанції для задоволення апеляційної
скарги, скасування рішення у справі та
прийняття нового рішення про відмову у
позові.

Керуючись статтею 101, пунктом 2 частини
першої статті 103, пунктом 1 частини
першої статті 104, статтею 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Малого приватного підприємства
"Ураган" задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 19
листопада 2013 року у справі № 901/1647/13
скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Головуючий суддя
С.А. Рибіна

Судді
Н.В. Воронцова

В.І. Гонтар

Розсилка:

1. Прокурор міста Феодосії (вул.
Українська, 5, Феодосія, 98100).

2. Фонд державного майна України (вул.
Кутузова, 18/9, Київ 133, 01133).

3. Мале приватне підприємство "Ураган"
(вул. Чехова, 30, Феодосія, Автономна
Республіка Крим, 98100).

4. Федерація незалежних профспілок
України (майдан Незалежності, 2, Київ 12,
01012).

5. Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (вул. Шота
Руставелі, 39-41, Київ 23, 01023; а/я 34, м. Київ,
01019).

6. Прокуратура міста Севастополя (вул.
Павліченко 1, м. Севастополь, 99011).