ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Справа № 908/3128/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Дунаєвської
Н.Г.суддівГольцової Л.А. (доповідач),
Мележик Н.І.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова фірма
Запоріжнафтопродукт"на рішення та
постановуГосподарського суду
Запорізької області від 05.11.2013
Донецького апеляційного
господарського суду від 25.12.2013у
справі№ 908/3128/13господарського
судуЗапорізької областіза
позовомПрокурора Комунарського району
міста Запоріжжя в інтересах держави в
особі Запорізької міської
радидоТовариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова фірма
Запоріжнафтопродукт"провнесення змін
до п. 9 договору оренди земліза участю
представників сторін:

позивача: повідомлений, але не
з'явився;

відповідача: повідомлений, але не
з'явився;

прокурора: Гудименко Ю.В., прокурор
відділу Генеральної прокуратури
України, посв. №014715 від 21.01.2013;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Запорізької області від 05.11.2013 у справі
№908/3128/13 (суддя Місюра Л.С.) позов
задоволено.

Постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
25.12.2013 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Склярук О.І., судді -
Богатир К.В., Дучал Н.М.) рішення
Господарського суду Запорізької
області від 05.11.2013 у справі № 908/3128/13
залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними
судовими актами, ТОВ "Торгова фірма
Запоріжнафтопродукт" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник послався
на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

Позивач надав відзив на касаційну
скаргу, в якому заперечує проти її
задоволення, просить прийняті у даній
справі судові рішення залишити без
змін.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм судами попередніх інстанцій
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин справи,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами під час розгляду
справи встановлено наступні фактичні
обставини.

Між Запорізькою міською радою
(Орендодавець) та ТОВ "Торгова фірма
Запоріжнафтопродукт" (Орендар) 13.10.2010
укладено договір оренди землі, за
умовами якого Орендодавець надав, а
Орендар прийняв в строкове платне
користування земельну ділянку
загальною площею 0,1628 га, для
розташування автозаправної станції №
1, яка знаходиться за адресою:
м.Запоріжжя, вул. Космічна, 42.

В п. 8 договору сторони передбачили, що
договір укладено строком на 19 років.

Відповідно до п. 9 договору, орендна
плата вноситься Орендарем у грошовій
формі та в сумі 81105,64 грн., що складає
чотирьохкратний розмір земельного
податку за календарний рік в цінах 2010
року.

Згідно з п.10 договору, обчислення
розміру орендної плати за земельну
ділянку державної або комунальної
власності здійснюється з урахуванням
їх цільового призначення та
коефіцієнтів індексації, визначених
законодавством, за затвердженими
Кабінетом Міністрів України формами,
що заповнюються під час укладення або
зміни умов договору чи продовження
його дії.

Орендна плата вноситься щомісячно
рівними частинами протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця на розрахунковий
рахунок місцевого бюджету
Комунарського району 0005 в
управлінні Держказначейства у
Комунарському районі міста Запоріжжя
Головного управління Держказначейства
України в Запорізькій області, МФО 813015,
, код 13050200 (п.11 договору).

В п. 12 договору сторони передбачили, що
розмір орендної плати переглядається
один раз на рік у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором оренди землі; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін і
тарифів, зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством;
погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; прийняття
орендодавцем рішення про збільшення
або зменшення орендної плати; в інших
випадках, передбачених законом.

Зміна умов договору здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору спір розглядається
у судовому порядку (п.32 договору).

Судами встановлено, що рішенням
Запорізької міської ради від 03.03.2008 №79
"Про затвердження нормативної грошової
оцінки земель міста Запоріжжя"
затверджено технічну документацію з
нормативної грошової оцінки земель
міста Запоріжжя. Також затверджено
базову вартість 1 м2 землі в сумі 190,18
грн. із врахуванням індексації
нормативної грошової оцінки станом на
01.01.2008 та впроваджено оподаткування
земель міста на підставі нової
нормативної грошової оцінки з 01.03.2008.

Нормативна грошова оцінка 1 м2
вищезазначеної земельної ділянки
площею 1628,00м2 становить 232,02 грн.,
нормативна грошова оцінка - 2027641,44 грн. в
цінах 2010 року (Витяг з технічної
документації).

Рішенням Запорізької міської ради від
27.07.2011 №16 "Про затвердження розмірів
орендної плати за земельні ділянки
певного функціонального призначення у
м.Запоріжжя" встановлено, що для
визначення розміру орендної плати
земельних ділянок м.Запоріжжя, на яких
здійснюється торгівля нафтопродуктами
розповсюджується коефіцієнт "4".

В подальшому, 26.06.2012 Запорізькою
міською радою прийнято рішення №37 "Про
внесення змін до рішення міської ради
від 27.07.2011 №16 "Про затвердження
розмірів орендної плати за земельні
ділянки певного функціонального
призначення у м. Запоріжжя", згідно з
яким розмір орендної плати за земельну
ділянку у м. Запоріжжя, надану для
розташування автозаправних станцій,
дорівнює шестикратному розміру
земельного податку.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, рішення Запорізької
міської ради від 26.06.2012 №37 було
оприлюднене 24.07.2012 в газеті "Запорізька
Січ" та набрало чинності 01.01.2013.

Запорізька міська рада листом від
12.02.2012 № 01/02-21/00361 звернулась до
відповідача з пропозицією внести зміни
до вищенаведеного договору оренди
землі, проте між сторонами згоди щодо
внесення змін до договору не досягнуто.

Задовольняючи позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступного.

Відповідно до ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом; а також у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору (ст.
652 ЦК України).

Згідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Статтею 21 Закону України "Про оренду
землі" визначено, що орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку (ст. 30
Закону України "Про оренду землі").

У відповідності до ст. 15 вказаного
Закону, орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату є однією з істотних умов
договору.

Податковим кодексом України визначено,
що плата за землю зараховується до
відповідних місцевих бюджетів у
порядку, визначеному Бюджетним
кодексом України для плати за землю (ст.
290 ПК України); розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом (ст. 288 ПК України). Ставка
податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено, встановлюється у розмірі 1
відсотка від їх нормативної грошової
оцінки (ст. 274 ПК України). Для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок (ст. 289
ПК України).

Таким чином, нормативна грошова оцінка
земель є основою для визначення
розміру орендної плати, а зміна
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки є підставою для перегляду
розміру орендної плати.

Отже, нормами чинного
законодавства передбачено можливість
зміни умов договору за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у випадках,
встановлених договором або законом.
Оскільки сторонами в договорі оренди
передбачена можливість збільшення
розміру орендної плати, а орендна плата
за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, тому законодавча зміна
граничного розміру цієї плати є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленої умовами
договору (постанови Верховного Суду
України від 06.12.2010 № 2-1/10068-2008 та від
23.05.2011 №7/105-10(30/234-09), від 30.05.2011 № 17/299-10,
від 04.07.2011 № 41/81пд).

Пунктом 2.19 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" (із змінами і
доповненнями) визначено, що у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

Судами попередніх інстанцій
досліджено та встановлено, що
зазначені вище рішення Запорізької
міської ради прийняті уповноваженим
органом, недійсними не визнано та у
встановленому законодавством порядку
не скасовані, тобто є чинними.

Доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору (ст. 32
ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (ч.
1 ст. 33 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України визначено,
що господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Беручи до уваги вказане вище, суди
першої та апеляційної інстанції дійшли
мотивованого висновку про задоволення
позовних вимог.

При цьому, суди звернули увагу на
необґрунтованість посилання
відповідача (апелянта) на норми п. 271.2
ст. 271 Податкового кодексу України,
оскільки дані норми регулюють порядок
оприлюднення рішень місцевих рад щодо
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок та не можуть застосовуватись
до рішення ради від 26.06.2012 № 37, яким
затверджено розміри орендної плати за
земельні ділянки. Нормативну грошову
оцінку земель м. Запоріжжя затверджено
рішенням ради від 03.03.2008 № 79, тобто до
набуття чинності Податковим кодексом
України.

Відповідно до ст. 1115 ГПК України, у
касаційній інстанції скарга
розглядається за правилами розгляду
справи у суді першої інстанції за
винятком процесуальних дій, пов'язаних
із встановленням обставин справи та їх
доказуванням. Касаційна інстанція
використовує процесуальні права суду
першої інстанції виключно для
перевірки юридичної оцінки обставин
справи та повноти їх встановлення у
рішенні або постанові господарського
суду.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази (ст. 1117
ГПК України).

Доводи ТОВ "Торгова фірма
Запоріжнафтопродукт", викладені в
касаційній скарзі, були предметом
дослідження судів попередніх
інстанцій, їм дана належна оцінка, тому
відхиляються як необґрунтовані та
такі, що не спростовують зроблених
судами висновків. При цьому, в частині
встановлення фактичних обставин
справи, збирання нових та переоцінки
наявних доказів, касаційна скарга не
відповідає вимогам ст. 1117 ГПК України
стосовно меж перегляду справи в
касаційній інстанції.

Враховуючи межі перегляду справи в
суді касаційної інстанції та
повноваження останнього, колегія
суддів приходить до висновку, що судові
рішення судів попередніх інстанцій у
даній справі відповідають вимогам
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
фірма Запоріжнафтопродукт" залишити
без задоволення, а рішення
Господарського суду Запорізької
області від 05.11.2013 та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 25.12.2013 у справі
№ 908/3128/13 - без змін.

Головуючий суддя
Н.Г.ДУНАЄВСЬКА

Судді
Л.А. ГОЛЬЦОВА

Н.І. МЕЛЕЖИК