ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.
Справа № 920/1950/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Камишева Л.М., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю

прокурора - Здор Т.О. посвідчення № 013776
від 06.13.2013 року

представників сторін:

позивача - не з'явився

3-ї особи - не з'явився

відповідача - Кайдашов В.С. за
дорученням № 010-01/3283 від 26.04.2013 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №
481С/1-32) на рішення господарського суду
Сумської області від 23 січня 2014 року у
справі

за позовом Прокурора м. Суми в
інтересах держави в особі Сумської
міської ради, м. Суми

до Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно - імпортний банк
України" в особі філії АТ
"Укрексімбанку" у м. Сумах, м. Суми

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Державної інспекції
сільського господарства в Сумській
області, м. Суми

про стягнення 12 419 грн. 57 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор м. Суми в інтересах
держави в особі Сумської міської ради
подав до господарського суду Сумської
області позовну заяву про стягнення з
ПАТ "Державний експортно - імпортний
банк України" в особі філії АТ
"Укрексімбанку" у м. Суми шкоду,
заподіяну внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки у
розмірі12419,57 коп.

Рішенням господарського суду
Сумської області від 23 січня 2014 року
(суддя Зайцева І.В.) позов задоволено.
Стягнуто з ПАТ "Державний експортно -
імпортний банк України" в особі філії
АТ "Укрексімбанку" у м. Суми на користь
Сумської міської ради 12419, 57 грн. шкоди.
Стягнуто з ПАТ "Державний експортно -
імпортний банк України" в особі філії
АТ "Укрексімбанку" у м. Суми в доход
державного бюджету України 1 720, 50 коп.
судового збору.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення господарського
суду Сумської області від 23 січня 2014
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. Вказує на
те, що в порушення вимог ст. 33 ГПК
України прокурором та позивачем не
надано доказів в підтвердження того, що
спірна земельна ділянка належить
державі в особі Сумської міської ради
та має комерційне або інше
функціональне призначення, що свідчить
про недоведеність позовних вимог.

Прокурор м. Суми відзив на апеляційну
скаргу не надав, присутній у судому
засіданні прокурор відділу
прокуратури Харківської області
зазначив, що оскаржене рішення
прийняте при повному та всебічному
з'ясуванні обставин справи, воно є
обґрунтованим і відповідає як
фактичним обставинам, так і вимогам
чинного законодавства, просить рішення
господарського суду Сумської області
від 23 січня 2014 року залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не
надав, у судове засідання не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
про час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про що в матеріалах справи є зворотнє
повідомлення про вручення ухвали суду.

3-тя особа у судове засідання не
з'явилась, у відзиві на апеляційну
скаргу вказує на те, що в результаті
перевірки встановлений факт
самовільного зайняття відповідачем
земельної ділянки загальною площею 0,0615
га земель житлової та громадської
забудови шляхом зведення паркану, у
зв'язку з чим відповідно до вимог
чинного законодавства виконано
розрахунок шкоди № 00017 від 04.0.2012 року.
Також просить розглянути справу без
участі її представника за наявними в
матеріалах справи документами.

Приймаючи до уваги належне
повідомлення позивача та 3-ї особи про
час та місце проведення судового
засідання, колегія суддів вважає
можливим розглядати апеляційну скаргу
у справі відповідно до ст.75 ГПК України
без участі їх представників за
наявними в матеріалах справи
документами.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Сумської області
норм матеріального та процесуального
права та доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, заслухавши пояснення
прокурора та позивача колегія суддів
встановила наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення
господарський суд першої інстанції
зазначив, що Факт самовільного
зайняття земельної ділянки
підтверджується матеріалами справи, а
саме актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства № 80 від 04.07.2012
року, приписом на усунення порушення
земельного законодавства № 75 від 13.07.2012
року, протоколом про адміністративне
правопорушення № 000926 від 13.07.2012 року,
постановою про накладення
адміністративного стягнення № 30 від
16.07.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Шкода
розрахована відповідно до Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.07.2007 № 963 з врахуванням розміру
самовільно зайнятої земельної ділянки
і її функціонального призначення. Щодо
статусу земельної ділянки, то
відповідно ч. 2 ст. 19 Земельного Кодексу
України земельні ділянки кожної
категорії земель, які не надані у
власність або користування громадян чи
юридичних осіб, можуть перебувати у
запасі. Частинами 1, 2 ст. 83 Земельного
Кодексу України встановлено, що землі,
які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають: а)
усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності; б) земельні
ділянки, на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування. На підставі
наведеного, господарський суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На думку колегії суддів, зазначені
висновки місцевого суду не
відповідають матеріалам справи та
нормам чинного законодавства з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
03.07.2011 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області направила в.о.
начальника Державної інспекції
сільського господарства у Сумській
області Лист № 7/18-1814 щодо проведення
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства Укрексімбанком України
на об'єкті будівництва за адресою: м.
Суми, площа Незалежності, 1 (а.с.12).

04.07.2012 року Головним спеціалістом
відділу оперативного контролю -
державним інспектором сільського
господарства у Сумській області
проведено обстеження земельної
ділянки, яка знаходиться за адресою: м.
Суми, пл. Незалежності,1, за
результатами якої складено Акт
обстеження земельної ділянки № 21
(а.с.18).

З Акту вбачається, що Сумська філія ВАТ
"Державний експортно - імпортний банк
України" використовує земельну ділянку
державної власності житлової та
громадської забудови загальною площею
0,0615 га самовільно, вказана земельна
ділянка зайнята шляхом будівництва
паркану та розміщення будівельних
вагончиків, що є порушенням статей 125 та
126 Земельного кодексу України.
Дослідженням Акту обстеження
обстеження вбачається, що план-схема
земельної ділянки не складалась.

За результатами оперативної перевірки
04.07.2012 року складено Акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства № 80, в якому зазначено,
що Сумська філія ВАТ "Державний
експортно - імпортний банк України"
використовує земельну ділянку
загальною площею 0,0836 га згідно
Державного акту на право постійного
користування серії ЯЯ № 293103, на час
перевірки з'ясовано, що земельна
ділянка державної власності житлової
та громадської забудови загальною
площею 0,0615 га самовільно зайнята
шляхом будівництва паркану та
розміщення будівельних вагончиків, що
є порушенням статей 125 та 126 Земельного
кодексу України (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що
13.07.2012 року Управлінням контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства в Сумській області видано
Припис № 75, в якому запропоновано
відповідачу в 30 денний термін вжити
заходи щодо усунення порушення
земельного законодавства шляхом
звільнення земельної ділянки або
оформити правовстановлюючі документи
на самовільно зайняту земельну ділянку
(а.с.21).

13.07.2012 року Управлінням контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства в Сумській області
складено Протокол про адміністративне
правопорушення на ОСОБА_3 та 16.07.2012 року
винесено Постанову № 30 про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_3
(а.с.22,23).

Державною інспекцією сільського
господарства в Сумській області
відповідно до "Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу"
здійснено розрахунок розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки Сумської
філії ВАТ "Державний експортно -
імпортний банк України" на території м.
Суми, пл. Незалежності, 1. № 0007 від 04.07.2012
року, відповідно до якого розмір шкоди
становить 12 419 грн. 57 коп. (а.с.24).

В обґрунтування позовних вимог
прокурор та позивач зазначають, що на
даний час порушення вимог земельного
законодавства усунено, шляхом
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки від побудованого
паркану, але відповідач не сплатив
шкоду завдану самовільним зайняттям
земельної ділянки, у зв'язку з чим на
підставі ст.1166 Цивільного кодексу
України прокурор просить стягнути з
відповідача на користь Сумської
міської ради шкоду, заподіяну
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки у розмірі 12 419 грн. 57
коп.

Надаючи правову кваліфікацію
обставинам справи, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до ст.22 Цивільного кодексу
України, особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою; 4) вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу
України збитками зокрема є доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст.157 Земельного кодексу
України відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють юридичні особи, які
використовують земельні ділянки, а
також юридичні особи, діяльність яких
обмежує права власників і
землекористувачів. Порядок визначення
та відшкодування збитків власникам
землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пленумом Вищого господарського суду
України, у постанові від 17.05.2011 року №6
"Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" зазначено, що
власники землі та землекористувачі
мають право на захист своїх прав шляхом
стягнення збитків з особи, яка вчинила
неправомірні дії щодо відповідних
земельних ділянок, у випадках,
встановлених главою 24 Земельного
кодексу України, та за процедурою,
передбаченою Порядком визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 року № 284.

Відповідно до п.3 Порядку визначення
та відшкодування збитків власникам
землі і землекористувачам,
затвердженого постановою КМ України
від 19.04.1993 року №284, відшкодуванню
підлягають зокрема збитки власників
землі і землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.

З матеріалів справи вбачається, що 09
серпня 2010 року Відкритому акціонерному
товариству «Держпавний
експортно-імпортний банк України» на
підставі рішення Сумської міської ради
V скликання XLI сесії від 14 квітня 2010
року № 3605-МР видано Державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою площею 0,0836 га, яка
розташована у м.Суми, пл.Незалежності,1
для комерційного користування
відповідно до Договору оренди землі №
10 (а.с.70,71).

25 червня 2012 року Інспекцією
державного архітектурного
будівельного контролю у Сумській
області ПАТ «Держпавний
експортно-імпортний банк України»
видано Дозвіл № СМ 1 на виконання
будівельних робіт з реконструкції
приміщення філії АТ «Укрексімбанк» з
добудовою, м.Суми, пл. Незалежності,1
(а.с.72).

З Листа № 115/1561 від 04.07.2012 року,
направленого Голові Сумської міської
ради Мінаєву Г.М. вбачається, що АТ
«Укрексімбанк» повідомляє про початок
у 2012 році другої черги будівельних
робіт з добудови приміщень філії на пл.
Незалежності,1 в м. Сумах. Роботи
проводяться згідно з дозволом на
виконання будівельних робіт №СМ
1, виданого 25.06.2012 інспекцією ДАБК
у Сумській області (копія дозволу
наявна в матеріалах справи). Забудова
буде проводиться на земельній ділянці,
наданій АТ «Укрексімбанк» на праві
постійного користування, у зв'язку з
чим для організації робіт просив
укласти з АТ «Укрексімбанк» договір
земельного сервітуту на підставі ст.ст.
98. 99, 100 Земельного кодексу України
(надалі - ЗК України) та ст.ст. 402. 403, 404
Цивільного кодексу України на
тимчасове використання земельної
ділянки, яка належить Сумській міській
раді для облаштування будівельного
майданчика. Після закінчення
будівельних робіт зобов'язувався
привести земельну ділянку в стан, в
якому вона була перед початком
будівельних робіт (а.с.73).

З матеріалів справи також
вбачається, що Листом № 4424/02.02.02-14 від
12.07.2012 року Управління земельних
ресурсів Сумської міської ради
повідомило відповідача про те, що його
звернення за дорученням міського
голови розглянуто та відповідно до ч. 12
гл. X Перехідних положень Земельного
кодексу України органи місцевого
самоврядування до розмежування земель
державної та комунальної форм
власності є лише розпорядниками земель
в межах населеного пункту і не є
власниками або землекористувачами
землі. В даному випадку
землекористувачами є ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» та
ТОВ «Телерадюкомпанія «Майбуття»
(земельні ділянки яких межують між
собою), які і мають право укладати між
собою відповідний договір сервітуту,
при цьому надання ніякого дозволу на
укладення такого договору Сумською
міською радою не передбачено чинним
земельним законодавством (а.с.74).

В Акті обстеження земельної ділянки №
21 зазначено, що Сумська філія ВАТ
"Державний експортно - імпортний банк
України" самовільно використовує
земельну ділянку державної власності
житлової та громадської забудови
загальною площею 0,0615 (а.с.18).

Проте, в Актах перевірки та приписі не
вказано на підставі яких саме
документів земельна ділянка площею 0,0615
га належить до державної форми
власності, не встановлено які саме дії
відповідача свідчать про фактичне
самовільне використання ним земельної
ділянки, не встановлено протягом якого
часу здійснюється таке використання.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п.4.2 Порядку
планування та проведення перевірок з
питань здійснення державного контролю
за використанням та охороною земель",
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 12.12.2003 року № 312 при проведенні
перевірки державний інспектор:
установлює особу, яка є власником
земельної ділянки чи
землекористувачем; при встановленні
факту зміни власника чи користувача
об'єкта нерухомості уживає заходів для
з'ясування особи фактичного власника
чи користувача; установлює
правомірність використання
земельних ділянок іншими
землекористувачами, яким вони не
надані у власність чи користування;
перевіряє наявність документів, що
посвідчують право власності чи право
користування земельною ділянкою;
перевіряє дотримання режиму
використання земельної ділянки
відповідно до цільового призначення;
уточнює відповідність місця
розташування та меж земельної
ділянки, мір ліній, визначених у
документах, які посвідчують право
користування земельною ділянкою,
фактичним мірам ліній на
місцевості.

Проте, до Акту обстеження земельної
ділянки № 21 від 04 липня 2012 року
плану-схеми не додано, а з наданої до
Акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства № 80 від 04
липня 2012 року плану-схеми не вбачається
яка земельна ділянка відображена на
плані схемі. Також у плані-схемі
земельної ділянки відсутні дані про
місце розташування земельної ділянки,
її площу згідно із
земельно-кадастровою документацією та
фактичну площу, яка самовільно
використовується відповідачем. Тобто з
даного плану-схеми неможливо
встановити відповідно до якої
земельної ділянки проводилася
перевірка.

Таким чином, в матеріалах
оперативної перевірки вказана
земельна ділянка взагалі не
ідентифікована - відсутня її
характеризуюча інформація:
кадастровий номер, адреса, тощо).

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що у вирішенні
питання про задоволення вимог щодо
стягнення шкоди, завданої самовільним
зайняттям земельної ділянки,
господарським судам необхідно мати на
увазі, що розмір такої шкоди
визначається відповідно до розрахунку,
зробленого територіальними органами
інспекції Міністерства екології та
природних ресурсів України або
Державною інспекцією з контролю за
використанням і охороною земель
Держкомзему та її територіальними
підрозділами на підставі Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.07.2007 N 963.

Згідно з пунктом 3.1 наказу Державного
агентства земельних ресурсів України
та Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель від
12.09.2007 N 110 "Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо застосування
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
грунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 N 963"
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди, заподіяної державі,
територіальним громадам, юридичним чи
фізичним особам внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
є матеріали справи про адміністративне
правопорушення, які підтверджують факт
вчинення цього правопорушення, а саме:
акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства; протокол про
адміністративне правопорушення;
припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства); акт
обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення
розрахунку розміру шкоди, заподіяної
державі або територіальній громаді
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, є зазначені
документи в їх сукупності, оскільки
саме вони можуть підтвердити сам факт
самовільного зайняття земельної
ділянки, розмір зайнятої ділянки та
період часу, протягом якого вона
використовується без належних
правових підстав.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу
України вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю може лише
власник земельної ділянки або
землекористувач.

Згідно з ч. І ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог заперечень.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що прокурор та позивач не
надали ні суду першої інстанції, ні
суду апеляційної інстанції в
підтвердження того, що спірна земельна
ділянка належить саме державі в особі
Сумської міської ради та самовільно
зайнята відповідачем.

Також , всупереч положень ст.ст. 4-3,
33, 34 Господарського процесуального
кодексу України, не доведено
причинно-наслідкового зв'язку між
використанням позивачем земельної
ділянки та збитками у вигляді
неодержаного доходу за використання
земельних ділянок Сумської міської
ради а також доказів на підтвердження
факту обмеження відповідачем
повноважень позивача щодо
розпорядження земельною ділянкою.

Позивачем не надано доказів в
підтвердження факту здійснення
будь-яких заходів одержання доходів у
вигляді орендної плати за спірну
земельну ділянку, а також вжиття
заходів спрямованих на уникнення
збитків. Проте відповідач здійснював
дії, спрямовані на оформлення
правовстановлюючих документів щодо
спірної земельної ділянки.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що з Листа № 115/1561 від 04.07.2012
року, направленого Голові Сумської
міської ради Мінаєву Г.М. вбачається, що
АТ «Укрексімбанк» просив укласти з ним
Договір земельного сервітуту на
тимчасове використання земельної
ділянки, яка належить Сумській міській
раді для облаштування будівельного
майданчика. Проте, Листом № 1207 від
16.07.2012 року позивач повідомив
відповідача про те, що
землекористувачами земельної ділянки
є ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» та ТОВ «Телерадюкомпанія
«Майбуття».

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга відповідача підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Сумської області від 23 січня 2014
року скасуванню, як таке, що не
відповідає фактичним обставинам
справи, з прийняттям нового рішення
про відмову в позові.

Відповідно до ст. 49 ГПК України у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, судовий
збір покладається на сторони
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Приймаючи до уваги, що задоволена
апеляційна скарга позивача та
відмовлено у задоволенні позову
прокурора, який звільнений від сплати
судового збору, витрати по сплаті
судового збору до державного бюджету
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ст.
103, п. 3 ч. 1, ст. 104, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
задовольнити.

Рішення господарського суду
Сумської області від 23 січня 2014 року у
справі № 920/1950/13 скасувати та прийняти
нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Сумської міської ради
(40030, м.Суми, пл.Незалежності,1) в доход
державного бюджету України (рахунок
3002, МФО 837013, , отримувач
- УДКС у м. Суми ( м. Суми), 22030001) судовий
збір за розгляд справи у суді першої
інстанції у розмірі 1 720 грн. 50 коп.

Стягнути з Сумської міської ради
(40030, м.Суми, пл.Незалежності,1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Державний експортно -
імпортний банк України" в особі філії
АТ "Укрексімбанку" у м. Сумах (40030, м.
Суми, площа Незалежності, 1, код 35289950)
судовий збір за подачу апеляційної
скарги у розмірі 913,50 грн.

Доручити господарському суду
Сумської області видати відповідні
накази.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 11.03.2014 року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Шепітько І.І.