РІШЕННЯ

"27" лютого 2014 р.Справа № 921/1260/13-г/4

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом Прокурора міста Тернополя,
бульвар Т.Шевченка, 7, м. Тернопіль

до Тернопільської міської ради, вул.
Листопадова, 5, м. Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про визнання незаконними та скасування
рішень Тернопільської міської ради №
6/31/77 від 26.04.2013р. та № 6/37/91 від 21.09.2013р.

За участю представників сторін:

позивача: прокурор прокуратури м.
Тернополя - Антонюк О.Р. (посвідчення
№ 001002 від 20.08.2012 р.)

відповідача: головний юрисконсульт -
Михальчук О.Ю. (довіреність № 4176/01
від 03.12.2013 р.)

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: підприємець
ОСОБА_2, свідоцтво №926864 від 16.12.1999 р.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні
представникам сторін та третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
процесуальні права та обов'язки,
передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України,
роз'яснено.

Прокурор міста Тернополя бульвар
Т.Шевченка, 7, м. Тернопіль звернувся до
господарського суду Тернопільської
області з позовом до відповідача -
Тернопільської міської ради вул.
Листопадова, 5, м. Тернопіль про
визнання незаконними та скасування
рішень Тернопільської міської ради №
6/31/77 від 26.04.2013р. та № 6/37/91 від 21.09.2013р.

Ухвалою про порушення провадження у
справі від 20.12.2013р. залучено до участі у
справі №921/1260/13-г/4 в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача, суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

В судовому засіданні, що відбулося
16.01.2014р., представник позивача позовні
вимоги підтримав.

Представник відповідача в даному
судовому засіданні та у поданому ним
відзиві на позов у задоволенні
позовних вимог просив відмовити, з
наступних підстав:

- оскаржувані позивачем рішення
прийняті Тернопільською міською радою
згідно чинного законодавства та у
межах повноважень, визначених Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" , з метою реалізації обласної
програми розвитку малої
гідроенергетики на 2011-2015 роки та на
виконання Указу Президента України від
10.12.2010р. №1119 про рішення Ради
національної безпеки та оборони
України від 17.11.2010р. "Про виклики
загрози національній безпеці України у
2011 році", плану організації виконання
цього зазначеного Указу Президента
України, схваленого Кабінетом
Міністрів України від 22.12.2010р., Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про електроенергетику", Закону
України "Про альтернативні джерела
енергії", тобто з мотивів суспільної
необхідності;

- на думку відповідача, посилання
позивача як на підставу заявленої ним
вимоги про скасування рішення № 6/37/91
від 21.09.2013р. на рішення Конституційного
Суду України від 16.04.2009р. за №7/рп-2009 у
справі №1-9/2009, є необґрунтованими і
недоцільними, так як СПД ОСОБА_2 за
власною ініціативою звернувся з
клопотанням про внесення змін у
рішення сесії Тернопільської міської
ради №6/31/77 від 26.04.2013р. та зазначене
рішення не було виконано.

Представник позивача в судовому
засіданні, що відбулося 30.01.2014р., подав
письмове пояснення № 119-1033вих/14 від
29.01.2014р., у якому як на додаткове
обґрунтування підстав заявленого
позову посилається на рішення
Тернопільської міської ради №6/25/83 від
05.10.2012 року " Про затвердження проекту
землеустрою щодо організації і
встановлення меж території
рекреаційного призначення парку
"Топільче", яким затверджено проект
землеустрою щодо організації і
встановлення меж території парку
"Топільче" загальною площею 59,9858 га,
згідно з експлікацією земель; надано
земельну ділянку загальною площею 57,0804
га управлінню культури і мистецтв
Тернопільської міської в постійне
користування для обслуговування парку
"Топільче"; зазначену земельну ділянку
віднесено до земель рекреаційного
призначення за основним цільовим
призначенням.

Крім цього, заявив клопотання про
залучення до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
відділ Держземагентства у м. Тернополі,
яке судом відхилено, оскільки прийняте
у справі рішення не вплине на його
права та обов'язки.

У зв'язку з відмовою суду у задоволенні
клопотання про залучення до участі у
справі третьої особи, представник
позивача заявив клопотання про виклик
в наступне судове засідання
представника відділу Держземагентства
у м. Тернополі для надання пояснень
щодо статусу спірної земельної ділянки
площею 0,0868 га., яке судом відхилено, з
огляду на те, що позивачем не надано
доказів звернення про отримання такої
інформації та відмови відділу
Держземагентства у м. Тернополі у її
наданні.

Представник відповідача в даному
судовому засіданні подав доповнення до
відзиву, у якому зазначив, що
відповідно до ст.14 Закону України «Про
землі енергетики та правовий режим
спеціальних зон енергетичних об'єктів»
земельні ділянки державної та
комунальної власності надаються у
власність і користування (в тому числі
оренду) для потреб енергетики за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень та в
порядку, встановленому Земельним
кодексом України. Об'єкти передачі
електричної енергії можуть
розміщуватись на земельних ділянках"
усіх категорій земель без зміни їх
цільового призначення.

Також він (представник відповідача)
повідомив суду, що Тернопільською
міською радою станом на день розгляду
справи не отримано відповідь на запит
щодо статусу спірної земельної
ділянки.

13.02.2014р. в судовому засіданні третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2 просив відмовити у
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що оспорювані позивачем
рішення Тернопільської міської ради
прийняті на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
нормами чинного законодавства України.

Представник позивача в судовому
засіданні, що відбулося 27.02.2014р.,
позовні вимоги підтримав та в
підтвердження статусу спірної
земельної ділянки подав лист Відділу
Держземагентства у м. Тернополі № 03-09/248
від 18.02.2014р. з додатками.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача участь уповноваженого
представника в судовому засіданні не
забезпечила, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, про що свідчить його підпис на
повідомленні про відкладення розгляду
справи від 13.02.2014р.

В судових засіданнях у відповідності
до ст. 77 ГПК України розгляд справи
відкладався на 30.01.2014р., 13.02.2014, а також
оголошувалась перерва до 27.02.2014р. для
надання можливості сторонам подати
витребувані судом документи та
прийняти участь у розгляді даної
справи.

Технічна фіксація (звукозапис)
судового процесу у відповідності до ст.
81-1 ГПК України не здійснювалась за
відсутності відповідного клопотання
представників сторін та третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
господарським судом встановлено
наступне:

- 26 квітня 2013р. рішенням тридцять
першої сесії шостого скликання
Тернопільської міської ради №6/31/77 "Про
надання суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_2 дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею до
0,0868 га в оренду терміном на 5 років для
будівництва та обслуговування
мінігідроелектростанції на річці
Серет поблизу шлюзів Тернопільського
ставу" надано СПД ОСОБА_2 дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення вказаної земельної ділянки
в оренду терміном на 5 років для
будівництва та обслуговування міні
гідроелектростанції на річці Серет
поблизу шлюзів Тернопільського ставу;

- рішенням тридцять сьомої сесії
шостого скликання Тернопільської
міської ради №6/37/91 від 21.09.2013 року "Про
внесення доповнень в рішення від
26.04.2013р. №6/31/77 "Про надання суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_2
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею до 0,0868 га в оренду
терміном на 5 років для будівництва та
обслуговування
мінігідроелектростанції на річці
Серет поблизу шлюзів Тернопільського
ставу" доповнено дане рішення (№6/31/77
від 26.04.2013р.) словами: "з метою
реалізації суспільних правовідносин,
визначених ч.2 ст.1 Закону України "Про
мораторій на зміну цільового
призначення окремих земельних ділянок
рекреаційного призначення в містах та
інших населених пунктах".

Заявляючи позов про визнання
незаконними та скасування рішень сесії
Тернопільської міської ради № 6/31/77 від
26.04.2013р. та № 6/37/91 від 21.09.2013р. позивач,
як на підставу заявленого ним позову
посилається на те, що:

- проведеною прокуратурою міста
Тернополя перевіркою встановлено, що
Тернопільська міська рада
оспорюваними рішеннями надала суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_2
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею до 0,0868 га в оренду
терміном на 5 років для будівництва та
обслуговування міні
гідроелектростанції на річці Серет
поблизу шлюзів Тернопільського ставу;

- позивач вважає, що вказані рішення
прийняті всупереч вимогам ст.ст. 12,51,76
Земельного кодексу України, ст.1 «Про
мораторій на зміну цільового
призначення окремих земельних ділянок
рекреаційного призначення в містах та
інших населених пунктах», оскільки
земельна ділянка, дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо якої надано
СПД ОСОБА_2, відноситься до земель
рекреаційного призначення і є
територією зелених насаджень, так як
знаходиться в гідропарку "Топільче"
міста Тернополя, що вбачається із
викопіювання з плану
землекористування м. Тернополя,
долученому до документів на підставі
яких прийнято оспорюване рішення, та на
вказану категорію земель введено
мораторій, чим порушено інтереси
держави в сфері контролю за
використанням та охороною землі.

Оцінивши зібрані у справі докази та
керуючись нормами чинного
законодавства, суд прийшов до висновку,
що позов підлягає до задоволення з
огляду на наступне:

Відповідно до вимог ст.121 Конституції
України, ст.ст. 2,29 ГПК України
прокуратура забезпечує представництво
інтересів громадян або держави в суді
із зазначенням органу, уповноваженого
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.
Підставою представництва інтересів
держави в судах, згідно ст.361 Закону
України "Про прокуратуру" є наявність
порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших
державних інтересів, внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчинюються між ними або державою.

Згідно до ст.14 Конституції України та
ст. 1 Земельного кодексу України, земля
є основним національним багатством що
перебуває під особливою охороною
держави.

У статті 13 Конституції України
встановлено, що земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Статтями 19 Конституції України, ст. 24
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що органи місцевого самоврядування та
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
України, Законами України, актами
Президента України, а також іншими
нормативно-правовими актами. Рішення
(акти) органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб
повинні відповідати переліченому
законодавству.

У відповідності до ст.124 Конституції
України, ст.ст. 26, 59, 74 24 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
ст.ст. 1, 2, 12 ГПК України, Закону України
"Про судоустрій і статус суддів",
постанови Пленуму Вищого
господарського суду №10 від 24.10.2011р. (із
наступними змінами та доповненнями), а
також судової практики, що склалася,
розгляд заявлених позивачем вимог щодо
оскарження рішення органу місцевого
самоврядування, підвідомчі
господарському суду так як, реалізуючи
відповідні повноваження, державні
органи або органи місцевого
самоврядування вступають з юридичними
та фізичними особами у цивільні та
господарські правовідносини. Отже, у
таких відносинах держава або
територіальні громади є рівними
учасниками земельних відносин з іншими
юридичними та фізичними особами, у тому
числі з суб'єктами підприємницької
діяльності. Індивідуальні акти органів
держави або місцевого самоврядування,
якими реалізується волевиявлення
держави або територіальної громади, як
учасника цивільно-правових відносин, і
з якими виникають, змінюються,
припиняються цивільні права і
обов'язки, не належать до правових
актів управління, а спори щодо їх
оскарження мають приватноправовий
характер, тобто справи у них підвідомчі
господарським судам.

Суд визнає незаконним і скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
законодавству і порушує цивільні права
та інтереси (ст.21 ЦК України, ст.59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні").

Матеріали справи свідчать, що
Тернопільська міська рада, як орган
місцевого самоврядування у власності
якого знаходиться спірна земельна
ділянка, своїм рішенням №6/31/77 від
26.04.2013р. "Про надання суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_2
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею до 0,0868 га в оренду
терміном на 5 років для будівництва та
обслуговування
мінігідроелектростанції на річці
Серет поблизу шлюзів Тернопільського
ставу" зі змінами, внесеними згідно
рішення № 6/37/91 від 21.09.2013р., надала
дозвіл СПД ОСОБА_2 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
вказаної земельної ділянки в оренду
терміном на 5 років для будівництва та
обслуговування міні
гідроелектростанції на річці Серет
поблизу шлюзів Тернопільського ставу;

- згідно з копією рішення 6/31/77 від
26.04.2013р. та матеріалів, долучених до
нього, оспорюване рішення приймалось
на підставі:

- заяви СПД ОСОБА_2 №б/н від 26.02.2013р. про
надання дозволу на складання проекту
земелеустрою щодо відведення вказаної
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування міні
гідроелектростанції на початку вул.
Руської, поблизу шлюзів
Тернопільського ставу, з лівої сторони
річки Серет;

- висновку постійної комісії з питань
містобудування №11 від 22.04.2013р.;

- висновку постійної комісії з питань
природокористування, приватизації,
продажу та оренди землі №48 від 16.04.2013р.;

- зауваження до проекту рішення
Тернопільської міської ради "Про
надання суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_2 дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею до
0,0868 га в оренду терміном на 5 років для
будівництва та обслуговування
мінігідроелектростанції на річці
Серет поблизу шлюзів Тернопільського
ставу", у якому зазначено, що він
(проект) суперечить вимогам чинного
законодавства, а саме - Закону України
„Про мораторій на зміну цільового
призначення окремих земельних ділянок
рекреаційного призначення в містах та
інших населених пунктах".

У відповідності до ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 19
Земельного кодексу України, до земель
України належать усі землі в межах її
території, в тому числі острови та
землі, зайняті водними об'єктами, які за
основним цільовим призначенням
поділяються на категорії. Категорії
земель України мають особливий
правовий режим.

У відповідності до ст. 19 ЗК України
землі України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії:

а) землі сільськогосподарського
призначення;

б) землі житлової та громадської
забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного
призначення;

е) землі лісогосподарського
призначення;

є) землі водного фонду;

ж)землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 20 цього Кодексу,
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель,
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок; надання
в користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі.

Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із
зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову
здійснюється за проектами відведення в
порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодексу.

Судом під час розгляду спору з'ясовано ,
що рішенням Тернопільської міської
ради №6/25/83 від 05.10.201р. "Про затвердження
проекту землеустрою організації і
встановлення меж території
рекреаційного призначення - парку
"Топільче" затверджено межі території
парку "Топільче" загальною площею 59.9858
га згідно з експлікацією земель;
земельну ділянку площею 57,0804 га надано
в постійне користування управління
культури та мистецтв Тернопільської
міської ради для обслуговування парку
"Топільче" та віднесено її (земельну
ділянку) до земель рекреаційного
призначення за основним цільовим
призначенням. Отже, на момент
розпорядження нею, спірна земельна
ділянка перебувала у категорії земель
рекреаційного призначення.

Чинне законодавство передбачає
особливий правовий статус земель
рекреаційного призначення. Так землями
рекреаційного призначення Земельним
Кодексом України визначені землі, які
використовуються для організації
відпочинку населення, туризму та
проведення спортивних заходів, які в
свою чергу складаються із земельних
ділянок зелених зон і зелених
насаджень міст та інших населених
пунктів, навчально-туристських та
екологічних стежок, маркованих трас,
земельні ділянки, зайняті територіями
будинків відпочинку, пансіонатів,
об'єктів фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих та
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації (ст.ст. 50-51 ЗК
України).

Статтею 52 ЗК України встановлено, що на
землях рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Особливий порядок зміни цільового
призначення земель рекреаційного
призначення встановлено Законом
України „Про мораторій на зміну
цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення в містах та інших
населених пунктах" від 17 березня 2011
року

№ 3159-VI, який спрямований на запобігання
масовим проявам зміни цільового
призначення і забудови окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення незалежно від форми
власності в містах та інших населених
пунктах (зелених зон, зелених
насаджень, об'єктів фізичної культури і
спорту), що призводить до погіршення
санітарно-гігієнічних, рекреаційних та
спортивно-оздоровчих умов життя
громадян, а також фізичного і
естетичного виховання дітей та молоді.

Статтею 1 Закону введений мораторій
строком на п'ять років на зміну
цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення незалежно від форми
власності в містах та інших населених
пунктах, а саме:

- земельних ділянок зелених зон і
зелених насаджень;

- земельних ділянок об'єктів фізичної
культури і спорту.

Аналізуючи норми чинного
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, та матеріали справи,
суд приходить до висновку, що внаслідок
прийняття Тернопільською міською
радою оспорюваних рішень про надання
суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею до 0,0868 га, розміщеної на
території парку "Топільче", відбудеться
зміна цільового призначення вказаної
ділянки з рекреаційного на землі
енергетики, оскільки згідно ст. 76
Земельного Кодексу України землі,
надані під електрогенеруючі об'єкти
(атомні, теплові, гідроелектростанції,
електростанції з використанням
енергії вітру і сонця та інших джерел)
визнаються землями енергетичної
системи.

Згідно ст. 21 Земельного кодексу України
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для визнання недійсними
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам.

Тернопільська міська рада як на
підставу своїх заперечень на позов про
визнання незаконними та скасування її
рішень № 6/31/77 від 26.04.2013р. та № 6/37/91 від
21.09.2013р., викладених у відзиві та
доповненні до нього, посилається на ч. 2
ст. 1 Закону України „Про мораторій на
зміну цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення в містах та інших
населених пунктах", якою передбачено що
зазначений мораторій не поширюється на
суспільні відносини , що виникають у
разі відчуження земельних ділянок
рекреаційного призначення для
суспільних потреб або з мотивів
суспільної необхідності;

- проте, суспільні відносини, на які не
поширюється зазначений у Законі
України "Про мораторій на зміну
цільового призначення окремих
земельних ділянок рекреаційного
призначення в містах та інших
населених пунктах" мораторій мають
місце у випадку відчуження земельних
ділянок у приватних власників з метою
задоволення суспільних інтересів,
зокрема будівництва об'єктів, будівель,
споруд державної і комунальної
власності, шляхів, оборони і
національної безпеки, розвитку
територій і об'єктів
природозаповідного чи
природоохоронного значення тощо;

- визначення понять «відчуження
земельних ділянок, інших об'єктів
нерухомого майна, що на них розміщені,
для суспільних потреб або з мотивів
суспільної необхідності», «примусове
відчуження земельних ділянок, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, з мотивів суспільної
необхідності», «суспільна
необхідність», «суспільна потреба»
містить ст. 1 Закону України «Про
відчуження земельних ділянок, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, які перебувають у приватній
власності, для суспільних потреб чи з
мотивів суспільної необхідності»:

- відчуження земельних ділянок, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, для суспільних потреб або з
мотивів суспільної необхідності -
перехід права власності на земельні
ділянки, інші об'єкти нерухомого майна,
що на них розміщені, які перебувають у
власності фізичних або юридичних осіб,
за плату в державну чи комунальну
власність шляхом їх викупу чи
примусового відчуження для потреб
держави, територіальної громади,
суспільства в цілому;

- примусове відчуження земельних
ділянок, інших об'єктів нерухомого
майна, що на них розміщені, з мотивів
суспільної необхідності - перехід
права власності на земельні ділянки,
інші об'єкти нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
власності фізичних або юридичних
осіб, до держави чи територіальної
громади з мотивів суспільної
необхідності за рішенням суду;

- суспільна необхідність -
обумовлена загальнодержавними
інтересами або інтересами
територіальної громади виключна
необхідність, для забезпечення якої
допускається примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, у
встановленому законом порядку;

- суспільна потреба - обумовлена
загальнодержавними інтересами або
інтересами територіальної громади
потреба у земельних ділянках, у тому
числі тих, на яких розміщені об'єкти
нерухомого майна, викуп яких
здійснюється в порядку, встановленому
законом.

Рішенням №6/31/77 від 26.04.2013р. "Про надання
суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею до 0,0868 га в оренду
терміном на 5 років для будівництва та
обслуговування
мінігідроелектростанції на річці
Серет поблизу шлюзів Тернопільського
ставу" зі змінами, внесеними згідно
рішення № 6/37/91 від 21.09.2013р.,
Тернопільська міська рада, посилаючись
на суспільну необхідність, надала СПД
ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту
землеустрою з подальшою передачею її
(земельної ділянки площею) в оренду
терміном на 5 років для будівництва та
обслуговування міні
гідроелектростанції на річці Серет
поблизу шлюзів Тернопільського ставу,
що вочевидь не є викупом чи примусовим
відчуженням земельної ділянки у
приватного власника із метою
задоволення суспільних потреб.

З огляду на встановлені судом
обставини, слід вважати, що
Тернопільська міська рада не
підтвердила належними доказами
відповідність спірних рішень чинному
законодавству, а тому позовні вимоги
про визнання незаконними та скасування
рішень Тернопільської міської ради №
6/31/77 від 26.04.2013р. та № 6/37/91 від 21.09.2013р. є
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають до
задоволення.

Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається на відповідача у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати
рішення тридцять першої сесії
Тернопільської міської ради шостого
скликання №6/31/77 від 26.04.2013р. "Про
надання суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_2 дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею до
0,0868 га в оренду терміном на 5 років для
будівництва та обслуговування
мінігідроелектростанції на річці
Серет поблизу шлюзів Тернопільського
ставу".

3. Визнати незаконним та скасувати
рішення тридцять сьомої сесії
Тернопільської міської ради №6/37/91 від
21.09.2013 року "Про внесення доповнень в
рішення від 26.04.2013р. №6/31/77 "Про надання
суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею до 0,0868 га в оренду
терміном на 5 років для будівництва та
обслуговування
мінігідроелектростанції на річці
Серет поблизу шлюзів Тернопільського
ставу".

4. Стягнути з Тернопільської міської
ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль,
в доход Державного
бюджету України - 2436 (дві тисячі
чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.
судового збору.

Наказ видати після вступу рішення у
законну силу.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони у
справі, прокурор, треті особи, особи,
які не брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Повне рішення складено 05.03.2014р.

Суддя
Н.М. Бурда