ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.03.14р. Справа № 904/958/14

За позовом Приватного підприємства
"Агромакс ТК", (м. Дніпропетровськ)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1)

про стягнення 5 499, 65 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Блішун Т.І. - представник
(дов. № 740 від 27.02.14р.)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ
СПОРУ:

Приватне підприємство "Агромакс ТК"
(далі-позивач) звернулось до
господарського суду із позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(далі-відповідач) про стягнення 5 499,65
грн.

Сума позову складається з наступних
сум: 5 093,00 грн. - основний борг, 331,23 грн. -
пеня, 75,42 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором поставки запасних частин №
100613ЗЧ від 10.06.13р., в частині повного та
своєчасного розрахунку за отриманий
товар.

Представник позивача в судовому
засіданні надав акт звірки, довідку про
наявність заборгованості станом на
18.03.14р. та оригінал витягу з Держреєстру
на відповідача для приєднання до
матеріалів справи.

Відповідач двічі у судове засідання не
з'явився, причину неявки суду не
повідомив, витребувані судом документи
не надав, але був належним чином
повідомлений про час і місце судового
засідання.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців за № 18250703 станом
27.02.14 року юридичне місцезнаходження
відповідача (ФОП ОСОБА_1) - АДРЕСА_1- куди
і направлялись ухвали суду.

За таких обставин господарський суд
вважає, що відповідач не скористався
своїм правом на участь представника у
судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми
матеріали справи для слухання справи у
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи представника
позивача, оцінивши докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2013 року між Приватним
підприємством "Агромакс ТК", як
постачальник, та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, як покупець, було
укладено договір поставки запасних
частин № 100613ЗЧ.

Згідно п. 1.1. договору поставки,
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця, запасні частини до
сільськогосподарської техніки
(далі-товар), а покупець зобов'язується
прийняти і оплатити товар на умовах
цього договору.

Найменування та код товару за
каталогом підприємства виробника,
кількість, ціна, узгодженої сторонами
партії товару, вказуються в рахунках,
які є невід'ємною частиною цього
договору (п. 1.3. договору поставки).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору
поставки, постачальник поставляє товар
покупцеві окремою партією, відповідно
з рахунками. Датою поставки партії
товару вважається дата видаткової
накладної постачальника на дану окрему
партію товару згідно рахунку.

Оплата за товар здійснюється покупцем
на підставі рахунку продавця на даний
товар на умовах попередньої оплати.
Оплата проводиться покупцем у гривнях,
шляхом прямого банківського переказу
на розрахунковий рахунок
постачальника, вказаний у цьому
договорі (п.п. 5.1., 5.2. договору поставки).

У відповідності до п. 6.1. договору
поставки, Товар передається від
постачальника до покупця за дорученням
покупця на підставі видаткової
накладної або уповноважений
представник покупця має поставити
печатку і підпис на видаткових
накладних.

Пунктом 11.1. договору поставки
встановлено, що даний договір вступає в
силу з моменту його підписання та діє
до 31.12.2013 року, а також до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за даним договором.

На виконання взятих на себе за
договором поставки зобов'язань,
постачальник поставив покупцю товар на
загальну суму 12 771,42 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, які додаються до позову
(а.с. 14 - 19).

Згідно накладної № 19 від 16 серпня 2013
року (а.с. 20) покупець повернув
постачальнику частину товару у сумі 2
800,00 грн.

Позивач зазначає, що свої зобов'язання
за договором поставки перед
відповідачем виконав у повному обсязі,
а саме, поставив товар на загальну суму
9 971,42 грн.

Матеріалами справи встановлено, що на
виконання взятих на себе за договором
поставки зобов'язань відповідач
сплатив на користь позивача лише
платежі в сумі 4 878,42 грн., згідно
видаткової накладної № 464 від 18.06.13р. та
банківською випискою від 23.07.13р. (а.с. 21 -
22).

Однак позивач вказує на те, що на
сьогоднішній день в порушення умов
договору поставки відповідачем не
сплачено на користь позивача належну
суму в розмірі 5 093,00 грн. за фактом
поставки товару за зазначеними вище
видатковими накладними.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором становить у сумі 5 093,00 грн.

З позовної заяви вбачається, що
відповідач мав оплатити товар після
його прийняття від позивача або
прийняття товаророзпорядчих
документів на товар, в даному випадку,
видаткових накладних. Тобто строк
оплати настав:

- за видатковою накладною № 423 від
11.06.13р. на суму 2 193,00 грн. - 12.06.13р.;

- за видатковою накладною № 542 від
01.07.13р. на суму 5 700,00 грн. - 02.07.13р., однак, з
урахуванням повернення товару
відповідачем за накладною на
повернення від покупця № 19 16.08.13р. на
суму 2 800,00 грн., строк оплати товару на
суму 2 900,00 грн. настав - 17.08.13р.

На підставі викладеного позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за отриманий товар в
розмірі 5 093,00 грн.

Доказів виконання по оплаті за
договором поставки запасних частин №
100613ЗЧ від 10.06.13р. на загальну суму 5 093,00
грн. на момент розгляду спору
відповідач не надав, доводи позивача,
наведені в обґрунтування позову, не
спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
вiд зобов'язання або одностороння змiна
його умов не допускається, якщо iнше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином вiдповiдно до умов договору та
вимог цього Кодексу, iнших актiв
цивiльного законодавства. Якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Викладене є підставою для задоволення
позову в частині стягнення основного
боргу у сумі 5 093,00 грн.

Згідно п. 7.2. договору поставки, в разі
порушення строку оплати за товар,
зазначеного в п. 5.1. цього договору,
покупець сплачує постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення оплати.

На підставі п. 7.2. договору поставки
позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню у сумі 331,23 грн., згідно
розрахунку, який знаходиться в
матеріалах справи.

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi
порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у вiдсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмiр
встановлюється договором або актом
цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Враховуючи викладене, та перевіривши
розрахунки позивача судом встановлено,
що розрахунок пені відповідає вимогам
чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу
позивача щодо стягнення пені у сумі 331,23
грн. слід визнати обґрунтованою і
такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України позивач просить суд стягнути з
відповідача 3% річних за період з 12.06.13р.
по 12.12.13р. та з 17.08.13р. по 10.02.14р. у
загальному розмірі 75,42 грн., згідно
розрахунку, який знаходиться в
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом
встановлено, що розрахунок 3% річних
відповідає вимогам чинного
законодавства.

При викладених обставинах вимогу
позивача щодо стягнення 3% річних у сумі
75,42 грн. слід визнати обґрунтованою і
такою, що підлягає задоволенню.

Викладене є підставою для задоволення
позову у повному обсязі. Судові витрати
по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 551, 599, 610, 611,
612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.
173, 193, 218 Господарського кодексу
України, ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст. 49,
ст. 75, ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 п/р НОМЕР_2 в ПАТ
"Акта-Банк" м. Дніпропетровськ, МФО 307394,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Приватного підприємства
"Агромакс ТК" (49074, м. Дніпропетровськ,
вул. Батумська, буд. 11; п/р 8 в ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805,
ідентифікаційний код 37237113) - 5 093 (п'ять
тисяч дев'яносто три) грн. 00 коп.
основного боргу, 331 (триста тридцять
одна) грн. 23 коп. пені, 75 (сімдесят п'ять)
грн. 42 коп. 3% річних, 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя І.Ю. Дубінін

Повне рішення складено 20.03.14р.