ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Справа № 910/19462/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.,суддів
:Бондар С.В., Грека Б.М. - (доповідача у
справі)розглянувши у відкритому
судо-вому засіданні касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

на постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 18.12.13

у справі№910/19462/13господарського
судуміста Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"доПриватного акціонерного
товариства "Теодосія"простягнення
сумиза участю представників
від:позивачаСіндряков О.В. (дов. від
22.08.13)відповідачаКубарєва Ю.О. (дов. від
08.01.14)

В С Т А Н О В И В :

Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулася до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення із Приватного
акціонерного товариства "Теодосія" про
стягнення з відповідача збитків
внаслідок інфляції за час прострочення
в сумі 37792,45 грн., три проценти річних з
простроченої суми в розмірі 79448,02 грн.
та пені в сумі 367562,52 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.11.13 (суддя Паламар П.І.),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.12.13 (колегія
суддів у складі: головуючого-судді
Майданевича А.Г., суддів: Лобаня О.І.,
Федорчука Р.В.), позов задоволено
частково: стягнуто з Приватного
акціонерного товариства "Теодосія" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 26451,16 грн.
збитків внаслідок інфляції за час
прострочення, 79448,02 грн. три проценти
річних з простроченої суми, 2117,98 грн.
витрат по оплаті судового збору.
Відмовлено у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача суми інфляційних втрат в
розмірі 11341,29 грн. (оскільки сума
інфляційних розрахована без
врахування періодів, в які мала місце
дефляція) та пені в 367562,52 грн. (оскільки
її розрахунок здійснений позивачем в
порушення умов договору.

Не погоджуючись із судовими актами в
частині відмови в позові, позивач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати в
оскаржуваній частині, позов
задовольнити, посилаючись на порушення
судами приписів ст.232 ГК України,
ст.ст.260-261 ЦК України та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 30.09.11 між НАК
"Нафтогаз України" (продавець) та ЗАТ
"Теодосія" (покупець) укладений договір
на купівлю-продаж газу, на виконання
умов якого, у період з жовтня 2011 року по
грудень 2012 року позивачем передано
відповідачу у власність природний газ
на суму 12325750,66 грн. Відповідач
розрахувався за прийнятий природний
газ з порушенням строків, встановлених
договором.

Враховуючи факт недотримання
відповідачем дисципліни розрахунків,
суди дійшли висновку, що вимоги
позивача про стягнення з відповідача
26451,16 грн. збитків внаслідок інфляції
за час прострочення, 79448,02 грн. 3% річних
є законними і обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню. Судові акти
в цій частині не оскаржуються, а тому не
перевіряються судом касаційної
інстанції та підлягають залишенню без
змін.

Разом з тим, у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача суми інфляційних втрат в
розмірі 11341,29 грн. та пені в 367562,52 грн.
судом першої інстанції було відмовлено
за безпідставністю та недоведеністю.
Судові акти саме в цій частині є
предметом касаційного оскарження.

Щодо стягнення інфляційних втрат.
Позивач просив стягнути з відповідача
37792,45 грн. інфляційних втрат, але
здійснив розрахунок заявленої до
стягнення суми інфляційної складової
боргу без врахування періодів
прострочення, коли індекс інфляції був
менше одиниці (дефляція). Враховуючи
приписи Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-06/928/2012
від 17.07.12, судами правомірно зроблений
перерахунок інфляційних у бік
зменшення та відмовлено в позові щодо
стягнення 11 341,29 грн.

Щодо відмови у стягненні пені.
Позивачем за порушення відповідачем
грошового зобов'язання за договором
здійснено нарахування пені розмірі
367562,52 грн. за період з 05.01.12 по 28.02.13.

Відповідно до п. 7.2 договору визначено,
що у разі невиконання покупцем умов п.
6.1 договору, покупець зобов'язується
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла за період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу. Неустойка
нараховується за шість місяців, що
передують моменту звернення з
претензією, позовом. (Дане положення
договору судами не застосовувалося з
огляду на його нікчемість).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення пені, суди
послалися на наступне. Виходячи із
змісту п. 6.2 договору, початок перебігу
позовної давності за вимогами, що
випливають з даного договору
починається з 10 числа наступного за
місяцем поставки, який неоплачений,
тобто від дня, коли позивач дізнався
про порушення свого права, а відтак, з
урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК
України, саме з 10 числа місяця + 6
місяців повинна обчислюватися пеня, а
не з 05.01.12 по 28.02.13, як зазначає позивач.

Здійснивши розрахунок пені по кожному
окремому місяцю поставки (з листопада
2011 по червень 2012) судами попередній
інстанцій встановлено, що в період
заявлений позивачем (з 05.01.12 по 28.02.13) до
стягнення пені не входять шестимісячні
періоди нарахування пені по поставкам
газу по яким прострочено оплату,
оскільки початок нарахування пені за
неоплачений газ починається з 10 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу та припиняється через 6 місяців, в
той час як 05.01.12 є датою початку періоду
нарахування пені заявленого позивачем.

Тому суди дійшли висновку, що вимога
позивача про стягнення з відповідача
пені в розмірі 367562,52 грн. за період з
05.01.12 по 28.02.13 є необґрунтованою,
недоведеною належними доказами та
такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що суд
безпідставно застосував п. 7.2 договору,
який є нікчемним не відповідають
дійсності, так як суд врахував
нікчемність положення договору про
нарахування неустойки протягом шести
місяців, що передують моменту
звернення з вимогою, претензією,
позовом.

Отже, доводи касаційної скарги
спростовуються вищевикладеним та не
можуть бути підставою для скасування
постанови у справі, а тому, постанову
апеляційного господарського суду слід
залишити без змін, так як вона ухвалена
при повному з'ясуванні всіх обставин
справи та при вірному
правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 18.12.13 у справі
№910/19462/13 залишити без змін.

Головуючий - суддя В.І.
Дерепа

Судді С.В. Бондар

Б.М. Грек