Господарський суд Чернігівської
________________________________________________________________________
________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" березня 2014 року
Справа № 916/2808/13

Господарський суд Чернігівської
області у складі судді Цимбал-Нарожної
М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1

65000, АДРЕСА_1;

адреса для листування: 65007, АДРЕСА_2;

до відповідача: публічного
акціонерного товариства «Банк
«Демарк»

14000, вул.
Комсомольська,28, Чернігів;

предмет спору: стягнення 26942,06грн.;

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 ( дов. № 603104 від
06.02.2014р.) - представник;

від відповідача: Гаркуша Т.К. ( дов.
№01/20-503 від 24.12.2010р.) - юрискосульт;

Нужняк С.М. (дов. №3254 від
20.11.2009р.) - начальник юридичного
управління;

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Демарк» про стягнення 26942,06грн.
заборгованості за договором доручення
№1954 від 24.12.2012р., з яких 25035,47грн.
основного боргу, 1588,58грн. пені та
318,01грн. 3%річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 19.12.2013р. встановлено, що
справа за територіальною підсудністю,
згідно до ст.15, 17 ГПК України, має
розглядатись господарським судом
Чернігівської області за
місцезнаходженням відповідача -
юридичної особи ПАТ «Банк «Демарк»
(далі - Банк), місцезнаходження якої -14000,
вул. Комсомольська,28, Чернігів.

Відповідно до автоматизованого
розподілу справу №916/2808/13 розподілено
судді Цимбал-Нарожній М.П.

Суд перейшов до розгляду спору по суті
в судовому засіданні 26.02.2014р.

Позивачем надано письмові пояснення, в
яких зазначає, що він належним чином
виконав умови договору доручення №1954
від 24.12.2012р. укладеного між сторонами,
зокрема вчинив дії щодо стягнення
заборгованості з боржників, зокрема з
ОСОБА_5 на користь Банку, діючи в межах
наданих Банком повноважень на підставі
договору доручення та довіреності від
23.01.2013р.. Проте, Банк не сплатив позивачу
суму винагороди, що становить 25
035,47грн., у зв'язку з чим позивачем також
нараховано пеню в сумі 1588,58грн. та 3%
річних в сумі 318,01грн.

Відповідач подав відзив на позов, в
якому не визнає вимоги позивача щодо
стягнення 23323,78грн., що нараховані як
винагорода в результаті отримання
Банком 233237,75грн. та вказує, що зазначені
кошти були стягнуті державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
при примусовому виконанні виконавчого
листа №2-4036/10, виданого Кілійським
районним судом Одеської області
28.11.2011р., про стягнення солідарно з
боржника ОСОБА_5 на користь Банку
коштів в сумі 3777355,36грн.

19.02.2014р. від позивача надійшла заява про
збільшення та уточнення позовних
вимог, в якій він просить стягнути з
відповідача 25036,25грн. заборгованості,
1892,62грн. пені за період з 18.06.2013р. по
18.12.2013р., 556,95грн. 3%річних. за період з
18.06.2013р. по 18.02.2014р., а крім того, просить
стягнути вартість поштового
відправлення копії позовної заяви та
вартість нотаріальних послуг в сумі
240,00грн.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Враховуючи положення ст.22 ГПК України,
суд приймає заяву позивача та
розглядає спір виходячи з суми позову
27485,82грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України,
відповідачем подано заяву про часткове
визнання позовних вимог в сумі 1712,47грн.,
яка прийнята судом.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
вислухавши пояснення повноважних
представників позивача та відповідача,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору по суті,
господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

24.12.2012р. між ПАТ «Банк «Демарк» та ФОП
ОСОБА_1 укладено договір доручення № 1954
(далі -Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до п.1.1. Договору, повірений
зобов"язується за цим Договором
надавати Послуги, щодо контактування з
простроченими боржниками Довірителя, з
метою сприяння Погашенню
Заборгованості шляхом застосування
засобів та методів на розсуд
повіреного в межах чинного
законодавства України.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

За юридичною природою вказаний Договір
є договором доручення.

Відповідно до ст.1007 ЦК України,
довіритель зобов'язаний видати
повіреному довіреність на вчинення
юридичних дій, передбачених договором
доручення.

2. Довіритель зобов'язаний, якщо інше не
встановлено договором:

1) забезпечити повіреного засобами,
необхідними для виконання доручення;

2) відшкодувати повіреному витрати,
пов'язані з виконанням доручення.

Так, пунктом 7.1.1. Договору
передбачено, що Довіритель бере на себе
обов'язок надавати повіреному
оновлений реєстр Погашеної та
Актуальної Заборгованості станом на 01
число кожного місяця згідно Додатку 4А.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, реєстр
Боржників вважається переданим та є
невід'ємною частиною цього Договору
тільки після підписання сторонами Акту
прийому-передачі реєстру боржників
(додаток №1) реєстр боржників повинен
бути переданий повіреному електронною
поштою на електронну адресу АДРЕСА_4 у
форматі хls, та має містити відомості
згідно Додатку 2.

Так, на виконання зазначених умов,
28.01.2013р. Банк передав реєстр боржників
№001xls позивачу, про що сторони
підписали акт прийму-передачі реєстру
боржників №001 від 21.01.2013р.

Статтею 1003 ЦК України визначено, що у
договорі доручення або у виданій на
підставі договору довіреності мають
бути чітко визначені юридичні дії, які
належить вчинити повіреному. Дії, які
належить вчинити повіреному, мають
бути правомірними, конкретними та
здійсненними.

Відповідно до п.2 Договору, за цим
Договором Довіритель доручає
повіреному, а Повірений зобов'язується
вчинити наступні дії:

2.1.1. аналізувати надану довірителем
інформацію (документи), щодо Боржників
та визначати заходи, що мають бути
застосовані;

2.1.2. направляти до Боржника листи;

2.1.3. проводити безпосередньо
переговори з Боржниками з
використанням засобів контакту на
відстані (телефон, факс, інтернет пошта,
смс повідомлення, тощо);

2.1.4. відвідування боржників для
проведення переговорів щодо погашення
заборгованості;

2.1.5. представляти інтереси довірителя в
Правоохоронних органах та на судових
засіданнях у відносинах між
Довірителем та боржниками, на що
Повіреному видається відповідна
довіреність.

2.2. Повірений незалежно обирає який з
вищезазначених методів застосовувати,
коли і де.

2.3. Повірений здійснює дії, передбачені
п.2.1. цього Договору, на всій території
України.

Відповідно п.3.1. Строком надання Послуг
є 360 днів починаючи з дати отримання від
Довірителя реєстру боржників, але не
може перевищувати строк дії даного
Договору.

Відповідно до п.6.1. Договору, повірений
за цим договором бере на себе наступні
обов'язки:

6.1.1. Здійснювати дії в інтересах та на
користь Довірителя, що передбачено в
п.2.1. цього Договору;

6.1.2. надавати Довірителю Акт про надані
послуги раз на місяць, згідно цього
Договору (додаток №3);

На виконання умов Договору, позивачем
вчинялись певні дії по боржникам,
список яких зазначений в Реєстрі
Боржників №001, а саме:

по акту №003 від 08.05.2013р. надано послуги
щодо контактування та погашенню
заборгованості по :

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_5,

По акту №004 від 04.06.2013р. надано послуги
щодо контактування та погашенню
заборгованості по :

ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14,

А також по представництву інтересів
банку у судових засіданнях по
боржникам:

ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_12, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,

ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_13,
ОСОБА_28,

ОСОБА_29.

Враховуючи умови п.9.1.4 Договору, Банком
складені акти про надання послуг, а
саме:

№003 від 08.05.2013р. на суму 423,34грн. та

№004 від 04.06.2013р. на суму 1289,13грн.

Зазначені акти Банком були надіслані
позивачу 11.06.2013р та 27.08.2013р. відповідно.

Слід зазначити, що позивач не погодився
з актом №003 від 08.05.2013р. та надіслав його
11.06.2013р. з зауваженнями до Банку. В своїх
зауваженнях ФОП ОСОБА_1 зазначив про те,
що Банком не враховано погашену
заборгованість в сумі 233 237,75грн. за
кредитним договором №595-057 від 06.12.2007р.,
укладеним між ПАТ «Банк «Демарк» і
боржником ОСОБА_5, а відтак акт №003 був
доповнений сумою комісійної
винагороди позивача - 23 323,78грн. Банк
зазначений акт отримав 18.06.2013р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення за №698, проте не
визнав акт в частині наявності
комісійної винагороди по гр.ОСОБА_5.

Акт №004 від 04.06.2013р. Банк надіслав
позивачу 27.08.2013р., який в той же день був
отриманий та підписаний ФОП ОСОБА_1.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідні положення також
визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7
статті 193 ГК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, крім випадку коли право
такої відмови встановлено договором
або законом.

На дату прийняття рішення,
заборгованість Банком не оплачена.

Разом з тим, Банк визнав заборгованість
перед ФОП ОСОБА_1 в частині 1712,47грн., що
складається з 423,34грн. (акт №003) та
1289,13грн.(акт №004), про що зазначив в
заяві про часткове визнання позовних
вимог.

Враховуючи, що позивачем належним
чином доведено наявність
заборгованості яка визнається Банком,
вимоги позивача в частині стягнення
1712,47грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача щодо
стягнення 23323,78грн., суд зазначає
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Банк
не визнає вимоги ФОП ОСОБА_1 в частині
виплати останньому винагороди в сумі
23323,78грн. в результаті погашення
заборгованості по Боржнику ОСОБА_5 в
сумі 233237,75грн.

Відповідно до п. 6.2.3 Договору, повірений
за цим договором бере на себе права
представляти інтереси Довірителя в
правоохоронних органах та на судових
засіданнях у відносинах між
довірителем та Боржниками, на що
Повіреному видається відповідна
довіреність.

ПАТ «Банк «Демарк», в особі голови
правління Оніщенко Л.О., який дії на
підставі статуту, видано довіреність
№01/20-35 від 23.01.2013р., якою було
уповноважено ОСОБА_1 на наступні дії:
здійснювати всі необхідні дії,
пов'язані із представництвом інтересів
Банку «Демарк» у справах, в яких бере
участь Банк «Демарк», в судах загальної
юрисдикції, господарських
адміністративних та третейських судах
з усіма правами, які надані чинним
законодавством банку «Демарк» як
позивачу, відповідачу, третій особі чи
іншій особі, що бере участь у справі, в
тому числі з правом заявляти
клопотання та відводи, крім права
зменшення розміру позовних вимог,
укладення мирової угоди. Представляти
інтереси банку «Демарк» в органах
державної виконавчої служби.

Так, на підставі довіреності №01/20-35 від
23.01.2013р., позивач представляв інтереси
відповідача, зокрема в органах
державної виконавчої служби, а саме
звернувся до відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській
області та знайомився з матеріалами
виконавчого провадження по стягненню
коштів з ОСОБА_5 та оскаржував
бездіяльність ГУ ДКУ в Одеській
області.

Слід зазначити, що Договір №1954
передбачає як сплату винагороди так і
сплату наданих послуг помісячно.

Так, відповідно до п.9.1.1 Договору, за
послуги, визначені в п.2.1., повірений
отримує винагороду в розмірі
відповідно до Додатку №5.

Додатком №5 до Договору узгоджений
розмір комісій, а саме:

Місячна плата за послуги - 200,00грн.

Комісійна винагорода - 10%;

Представлення інтересів Довірителя на
судових засіданнях (за кожне рішення
суду) 50грн.;

Відшкодування транспортних витрат від
м.Стаханів до м. Луганськ та від м.
Луганськ до м. Стаханів - за фактом;

Відповідно до п.9.1.2 уся Погашена
Заборгованість під час надання послуг
є основою для підрахунку винагороди
Повіреному. Суми фактично погашеної
заборгованості визначаються на
підставі отриманих від Довірителя
реєстрів погашеної та актуальної
заборгованості відповідно до Додатку
4а.

Відповідно до розділу Договору
«Терміни та Визначення», сторони
погодили, що «Погашена Заборгованість»
означає отримані кошти від Боржника
або Поручителя в рахунок погашення
Заборгованості Боржника.

Матеріали справи свідчать про те, що
заборгованість гр. ОСОБА_5 в сумі 233
237,75грн. була перерахована Головним
управлінням юстиції в Одеській області
на користь ПАТ «Банк Демарк» (платіжне
доручення №399 від 19.03.2013р.) за
результатами проведення торгів по
продажу майна Боржника в межах
виконавчого провадження.

Господарський суд дійшов висновку, що
перерахування третьою особою коштів
боржників на користь Банку не підпадає
під визначення «Погашенна
Заборгованість» Боржником або
Поручителем і не є підставою для сплати
комісійної винагороди відповідачу в
розмірі 10%.

Разом з тим, представляти інтереси
довірителя в Правоохоронних органах,
на судових засіданнях у відносинах між
Довірителем та боржниками та в органах
державної виконавчої служби не
позбавляють позивача вимагати оплати
наданих послуг.

В даному випадку господарський суд
погоджується з запереченнями
відповідача, що в результаті
перерахування виконавчою службою
заборгованості гр. ОСОБА_5 на користь
Банку, у ФОП ОСОБА_1 не виникло право
вимагати виплати комісійної
винагороди в розмірі 10%, а відтак вимоги
позивача в частині стягнення 23323,78грн.
задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що включення Банком до
реєстру Боржників заборгованості по
ОСОБА_5 до 03.04.2013р. не суперечить умовам
договору, оскільки Банк кошти від
ОСОБА_5 на вказану дату не отримав,
відповідач міг незалежно від
виконавчого провадження, відповідно до
розділу 2 Договору, вчиняти дії щодо
контактування з боржником ОСОБА_5 та
погасити існуючу заборгованість до
моменту перерахування відділом ДВС
коштів, а саме до 10.04.2013р. (арк.. справи 48)
.

Разом з цим, господарський суд доходить
висновку про відмову позивачу в
задоволенні позивних вимог в частині
нарахування пені та 3% річних на суму
23323,78грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно п.11.2. Договору, якщо Довіритель
затримує сплату винагороди Повіреному,
яка передбачена в розділі 9 Договору,
Довіритель повинен сплатити
Повіреному пеню в розмірі подвійної
ставки НБУ, яка визначена на дату
укладання Договору, з несплаченої суми
за кожний день затримки.

Відповідно до п.9.1.6 Договору,
довіритель (Банк) зобов'язаний сплатити
винагороду Повіреному відповідно до
Акту про надання послуг у строк до 5
банківських днів з моменту його
підписання Сторонами.

Слід зазначити, що акт №003 від 08.05.2013р. з
зауваженнями був отриманий та не
підписаний Банком 18.06.2013р., акт №004 від
04.06.2013р. був складений банком та
направлений позивачу 27.08.2013р. також
залишився не підписаним з боку Банку.

Незважаючи на те, що Банк не підписав
акти про надання послуг №003 та №004,,
господарський суд доходить висновку,
що у Банку виник обов'язок по оплаті
отриманих послуг, а саме по акту №003 від
08.05.2013р. з моменту його отримання Банком
з зауваженнями - 18.06.2013р. в частині
423,34грн., а по акту №004 від 04.06.2013р. з
моменту його отримання ФОП ОСОБА_1 -
27.08.2013р.

Виходячи з викладеного, господарський
суд вважає, що у позивача виникло право
по нарахуванню пені за актом №003 від
08.05.2013р. в частині суми 423,34грн. в період
з 26.06.2013р. по 18.11.2013р., що становить
22,41грн., а за актом №004 від 04.06.2013р. на
суму 1289,13грн. з 04.09.2013р. по 18.12.2013р., що
становить 48,67грн.. Отже, підлягають
стягненню 71,08грн. пені. В нарахуванні
іншої частини пені слід відмовити.

Частина 2 статті 625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Так, відповідно до акту № 003від 08.05.2013р.
в частині суми 423,34грн. в період з
26.06.2013р. по 18.02.2014р., стягненню
підлягають 8,25грн. річних, а за актом №004
від 04.06.2013р. на суму 1289,13грн. в період з
04.09.2013р. по 18.02.2014р. стягненню підлягають
17,80грн., що в сумі становить 26,05грн.
річних, які і підлягають стягненню. В
нарахуванні іншої частини річних слід
відмовити.

Що стосується вимог позивача щодо
стягнення судових витрат, то суд
зазначає наступне.

Так, позивач просить стягнути з
відповідача вартість понесених
судових витрат, а саме: вартість
судового збору; вартість поштового
відправлення відповідачу копії
позовної заяви з додатками, а також
заяви про збільшення позовних вимог;
вартість нотаріальних послуг за видачу
довіреності у розмірі 240 грн.

Відповідно до ст.44 ГПК України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Враховуючи рішення Конституційного
Суду України від 11.07.2013р. за №n0273500-13
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої ст.59 Конституції
України, частини першої ст.44
Господарського процесуального кодексу
України, постанови пленуму Вищого
господарського суду України, 21.02.2013, №7
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
витрати щодо нотаріального
посвідчення довіреності та витрати
пов'язані з відправкою поштової
кореспонденції сторонам не
відносяться до складу судових витрат, а
відтак задоволенню не підлягають.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України
передбачено, що в резолютивній частині
рішення вказується про розподіл
господарських витрат між сторонами,
про повернення судового збору з
бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону
України „Про судовий збір" від 08.07.2011
року № 3674-VI, господарський суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 113,27грн. судового
збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.-ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного
акціонерного товариства «Банк
«Демарк» (14000, вул. Комсомольська,28,
м.Чернігів, ) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 1712,47грн.
заборгованості, 71,08грн. пені, 26,05грн. 3%
річних, а всього 1809,60грн., а також
113,27грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя М.П.
Цимбал-Нарожна0

8 Повний текст рішення підписано 18
березня 2014 року

Суддя М.П.
Цимбал-Нарожна