ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р. Справа № 909/187/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Максимів Т. В. ,
при секретарі судового засідання
Конашенко О. В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: комунального підприємства
"Дирекція теплопостачання",
вул.Шевченка,3а,м. Тлумач,78000

до відповідача: Тлумацької районної
ради, вул. Макуха,12, м. Тлумач,
Тлумацький район, Івано-Франківська
область,78000

про стягнення 155001,24 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: представник Чаплінський
І.М., (довіреність № 12 від 07.03.14)

від відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

комунальне підприємство "Дирекція
теплопостачання" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Тлумацької районної ради про
стягнення 155001,24грн.

Позовні вимоги мотивовано порушенням
відповідачем прийнятих на себе
договірних зобов"язань щодо оплати
наданих позивачем послуг згідно
договору №4 від 18.01.12 та обґрунтовано
положеннями статей 174, 193, 231
Господарського та 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629
Цивільного кодексів України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач своїм конституційним
правом на захист прав і охоронюваних
законом інтересів не скористався, явки
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, хоча про дату,
час та місце судового розгляду
належним чином повідомлений ухвалою
суду від 25.02.14, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення №3012658.

На момент розгляду справи заяв та
клопотань від відповідача не
надходило.

В силу ч.3ст.22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України 26.12.2011 N 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з наступними
змінами, у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про розгляд судової справи і
забезпечення його явки в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів,
що дає підстави для висновку суду щодо
розгляду справи в порядку,
передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши представника позивача,
давши оцінку доказам, які мають
значення для справи, суд вважає за
правильне взяти до уваги наступне.

18.01.12 та 21.01.13 між сторонами у справі
укладено договіри про надання послуг з
централізованого опалення №4 та №6
(далі- договори). За умовами даних
договорів позивач (виконавець)
зобов"язався своєчасно надавати
відповідачу (споживачу) послуги з
централізованого опалення відповідної
якості, а споживач. у свою чергу, -
своєчасно оплачувати надані послуги
за встановленим тарифом у строки і на
умовах, що передбачені цим договором.
Ці договори укладено на один рік і
вважаються продовженими щороку, якщо
за місяць до закінчення їх строку
однією із сторін не буде письмово
заявлено про їх розірвання або
необхідність перегляду (п.31 договорів).

Згідно п.п.5, 6 договору №4 від 18.01.12 та №6
від 21.01.13 тарифи на послуги з
централізованого опалення становлять
1154,71грн. за 1Гкал та 1333,03 грн. за 1Гкал,
плата за які справляється за
показниками засобів обліку за умови їх
наявності відповідно до пунктів 10-13
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

Розділом "Оплата спожитих послуг"
сторони погодили, що розрахунковим
періодом є календарний місяць; послуги
оплачуються у безготівковій формі на
розрахунковий рахунок виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника позивача в
судовому засіданні, на виконання умов
договорів позивачем протягом 2012-2013
років надавалися відповідачу послуги з
централізованого опалення на загальну
суму 549678,25грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
актів здачі-прийняття робіт (наданих
послуг).

В порушення прийнятих на себе
договірних зобов"язань відповідач за
надані позивачем послуги розрахувався
частково, на суму 455088,80грн. Даний факт
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями банківських виписок.
Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем на момент
розгляду справи становить 138740,89грн. і
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків від 05.08.13.

11.09.13 за №195 позивачем на адресу
відповідача направлено претензію з
вимогою погасити існуючу
заборгованість, яка залишена останнім
без відповіді та задоволення.

Доказів погашення заборгованості
відповідачем суду не подано.

У зв"язку з порушенням відповідачем
договірних зобов"язань, керуючись
умовами договору та чинним
законодавством, позивачем нараховано
7560,49грн. пені, 6955,05грн. інфляційних
втрат та 1744,81грн. 3% річних за період з
01.09.13 по 01.02.14.

За змістом ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Наведена
правова норма кореспондується зі
статтею 509 Цивільного кодексу України,
згідно якої зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договір. Аналогічні положення
закріплено у ст.174 Господарського
кодексу України: господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Оскільки договори №4 від 18.01.12 та №6 від
21.01.13 за своєю правовою природою є
договорами про надання послуг, до них
застосовуються положення глави 63
Цивільного кодексу України.

Так, в силу ст.901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором (ст.903
ЦК України). Наведена правова норма
кореспондується зі ст.530 ЦК України,
згідно якої якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов"язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; зобов"язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України передбачено,
що відсутність своєї вини доводить
особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 33 ГПК покладено обов"язок на
кожну зі сторін довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань не надав,
доводи позивача не спростував.

З огляду на встановлення судом факту
порушення відповідачем свого
зобов'язання щодо оплати наданих
позивачем послуг, вимоги позивача щодо
стягнення 138740,89грн. основного боргу
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Крім того, статтею 216 ГК України
передбачено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

У зв"язку з порушенням відповідачем
договірних зобов"язань, керуючись
умовами договору та чинним
законодавством, позивачем нараховано
7560,49грн. пені, 6955,05грн. інфляційних
втрат та 1744,81грн. 3% річних за період з
01.09.13 по 01.02.14.

В силу ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема неустойкою (штрафом, пенею),
якою, з огляду на положення ст.549 ЦК
України, є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного
кодексу України правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 17 договорів сторони
передбачили, що у випадку
несвоєчасного внесення плати за
послуги споживач зобов"язаний сплатити
виконавцю пеню в установленому
законом та за цими договорами розмірі.

В силу статті 551 Цивільного кодексу
України предметом неустойки може бути
грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Судом встановлено, що розміру пені
сторонами у спірних договорах не
встановлено.

З огляду на викладене, правові підстави
для задоволення вимоги щодо стягнення
7560,49грн. пені відсутні, оскільки розмір
пені не визначено умовами договорів.

В силу ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором.

Відповідно до ст.55 Господарського
процесуального кодексу України, судом
перевірено правильність нарахування 3
% річних та інфляційних втрат та
задоволено 3 % річних у повному обсязі,
на суму 1744,81грн., з огляду на
правильність їх нарахування,
інфляційні - частково, на суму 1811,97грн.,
оскільки наявний в матеріалах справи
розрахунок позивача є арифметично
невірним.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього,
відповідно до приписів, встановлених
ст. 49 ГПК України, слід покласти
витрати, понесені позивачем в зв"язку з
розглядом справи, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.124 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст.ст.11,
509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 610, 612, 614, 625, 901, 903
Цивільного Кодексу України, ст.ст.173, 174,
216, 230 Господарського кодексу України,
керуючись ст.ст. 33, 49, 55, ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов комунального підприємства
"Дирекція теплопостачання" до
Тлумацької районної ради про стягнення
155001,24грн. задовольнити частково.

Стягнути з Тлумацької районної
ради(вул.Макуха,12, м.Тлумач, код 04054470) на
користь комунального підприємства
"Дирекція
теплопостачання"(вул.Шевченка, 3,
м.Тлумач, код 23806591) 138740,89(сто тридцять
вісім тисяч сімсот сорок гривень
вісімдесят дев"ять копійок) основного
боргу, 1744,81(одну тисячу сімсот сорок
чотири гривні вісімдесят одну копійку)
3 % річних, 1811,97(одну тисячу вісімсот
одинадцять гривень дев"яносто сім
копійок) інфляційних втрат та 2845,95(дві
тисячі вісімсот сорок п"ять гривень
дев"яносто п"ять копійок) судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.03.14

Суддя
Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"_

_______________ Легінь О. В. 14.03.14