ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 р.
Справа №917/2611/13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Кременчуцької Центральної районної
лікарні, пр. Полтавський, 40, м.
Кременчук, Полтавська область,39627

треті особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:

1. Управління Державної казначейської
служби України у Кременчуцькому районі
Полтавської області, вул. Леніна, 14/23, м.
Кременчук, 39600

2. Об'єднана державна фінансова
інспекція у Полтавській області, м.
Полтава, вул. Шевченка, 1, 36000

про стягнення грошових коштів в сумі 49
206,00 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. №2051 від
27.12.2013р.

від відповідача: Совенко О.П., дов. №6
від 21.01.2014р.

від третіх осіб: відсутні

В судовому засіданні 06.03.2014 року суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
85 ГПК України та повідомив про строк
виготовлення повного рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
грошових коштів в сумі 49 206,00 грн. за
договором підряду № 99 від 03.04.2012 року, з
яких: сума основного боргу - 45896,00 грн.,
пеня - 3310,02 грн. (згідно заяви про
зменшення розміру позовних вимог від
11.02.2014 року).

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце
проведення судового засідання
(повідомлення про вручення поштового
відправлення в матеріалах справи).

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував
посилаючись на те, що під час подання
позивачем на підпис актів виконаних
робіт, Кременчуцькою ОДФІ проводилася
планова виїзна ревізія
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01.07.2011 р. по
31.12.2012 p., де для перевірки були взяті
проведені попередні розрахунки між
відповідачем та позивачем по договору
підряду №99 від 03.04.2012 р. З метою
проведення перевірки виконаних робіт
збоку Кременчуцької ОДФІ було висунуто
вимогу про проведення контрольних
обмірів. Листом від 11.03.2013 p. №01-21/692
позивача було запрошено на проведення
контрольних обмірів, але позивач не
з'явився. Актом перевірки
Кременчуцькою ОДФІ від 29.03.2013 р. №01-21-061
було виявлено порушення законодавства
України з боку позивача в частині
завищення об'ємів виконаних робіт.
Після чого відповідач листом від 14.03.2013
р. №01-21/748 повідомив позивача про
відклик підпису на актах до моменту
усунення виявлених перевіркою
порушень.

Також представник відповідача
посилається на те, що у відповідача ще
не настав обов'язок з оплати за
виконанні підрядні роботи в сумі 45896,00
грн. за договором оскільки 31.12.2013 року
між сторонами було укладено додаткову
угоду №2 до договору підряду №99 від
03.04.2012 року, в якій п.2.2. договору було
викладено в новій редакції, згідно якої
загальна сума договору складає 391757,00
грн., яка може бути зменшена в
залежності від реального фінансування
та складає на 2012 рік 117527,10 грн., на 2013
рік - 228333,90 грн., на 2014 рік - 45896,00 грн.

В судовому засіданні 23.01.2014 року від
відповідача надійшло клопотання про
зупинення провадження по справі до
розгляду справи № 917/2611/13 за позовом
Кременчуцької ЦРЛ до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про
відшкодування завданої шкоди по
договору підряду №99 від 03.04.2012р.

Представник позивача заперечував
проти задоволення клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі.

Суд відмовляє у задоволенні
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі.

Відповідно до статті 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Постановою Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" господарським судам
роз'яснено, що під неможливістю
розгляду даної справи слід розуміти
неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, що розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі, зокрема, факти,
що мають преюдиціальне значення, та є
істотними для даної справи.

Неможливість розгляду однієї справи до
вирішення другої справи іншим судом
полягає в тому, що обставини, які
розглядаються іншим судом, не можуть
бути встановлені господарським судом
самостійно у даній справі.

У даному випадку справа №917/2577/13 не
пов'язана зі справою №917/2611/13 і
результати її розгляду не вплинуть на
вирішення спору у даній справі.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд встановив:

03.04.2012 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач,
підрядник) та Кременчуцькою
Центральною районною лікарнею
(відповідач, замовник) було укладено
договір підряду №99 (арк. с. 12).

Відповідно п. 1.1. договору замовник
доручив і зобов'язався оплатити, а
підрядник зобов'язався виконати
капітальний ремонт хірургічного
відділення Кременчуцької ЦРЛ.

Загальна сума договору складала 391 757,00
грн. (п.2.2. договору).

Відповідно до п. 5.3. договору, оплата за
виконані роботи підрядником
здійснюється замовником на основі
актів виконаних робіт (КБ-2в і довідки
КБ-3), підписаних представниками
замовника і підрядника протягом 3
банківських днів після підписання акта
виконаних робіт згідно п.1 ст. 49
Бюджетного кодексу України.

Згідно додаткової угоди № 1 від 29.12.2012
року до договору підряду № 99 від 03.04.2012
року сторонами були внесені зміни до
п.2.2. договору та викладено його в
наступній редакції : Загальна сума
договору складає 391 757,00 грн., яка може
бути зменшена в залежності від
реального фінансування та складає на
2012 рік - 117 527,10 грн., на 2013 рік-274 229,90 грн.
(арк. с. 13).

Як зазначає позивач всі роботи по
капітальному ремонту хірургічного
відділення Кременчуцької ЦРЛ виконано
та проведено частковий розрахунок у
вигляді попередньої оплати за
матеріали на суму 117 527,10 грн.

10 березня 2013 року між сторонами було
підписано акт приймання виконаних
будівельних робіт за березень 2013 року
на суму 274229,90 грн., згідно даного акту
генпідрядник здав, а замовник прийняв
роботи (арк. с. 20-42).

Відповідно до п. 5.1. договору оплата за
виконання роботи підрядником
здійснюється замовником на основі
актів виконаних робіт (КБ-2в і довідки
КБ-3 ), підписаних представниками
замовника і підрядника протягом 3
банківських днів після підписання акта
виконаних робіт згідно п. 1 ст. 49
Бюджетного кодексу України.

Отже, за виконані роботи згідно
договору № 99 від 03.04.2012 року відповідач
повинен був сплатити позивачу 274 229,90
грн.

23.10.2013 року позивачем на адресу
відповідача було направлено
супровідний лист з рахунком №24/10 від
23.10.2013 року про сплату грошових коштів
за виконанні роботи згідно договору №
99 в сумі 274 229,90 грн. (арк. с. 44-45).

25.12.2013 року від відповідача на адресу
позивача надійшло заперечення до акту
приймання виконаних робіт за березень
2013 року, яким відповідач визнав
наявність боргу за договором підряду
за виключенням грошових коштів в сумі
45896,00 грн.

Позивач вважає, що зобов'язання за
договором №99 ним виконані належним
чином, роботи за актом приймання
виконаних будівельних робіт за
березень 2013 року в сумі 274229,90грн.,
прийняті відповідачем і підлягають
оплаті в повному обсязі.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 45896,00 грн.
заборгованості, за договором №99 від
03.04.2012 року.

Також позивачем на підставі п. 9.2.
договору заявлено до стягнення з
відповідача пеню в сумі 3310,02 грн. за
період з 15.03.2013 року по 15.09.2013 року.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору
підряду, згідно якого, в силу ст. 837 ЦК
України, одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Згідно з ч. 2 ст. 317 ГК України, загальні
умови договорів підряду визначаються
відповідно до положень ЦК України про
договір підряду.

Згідно зі ст. 854 Цивільного кодексу
України якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій. а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог , що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін).

Факт наявності заборгованості
відповідача перед позивачем в сумі
45896,00 грн. підтверджується матеріалами
справи.

Як свідчать матеріали справи, актом
приймання виконаних будівельних робіт
за березень 2013 року, підписаним
сторонами та скріпленим їх печатками
(арк. с. 20-42), підтверджується факт
виконання позивачем підрядних робіт на
274 229,90 грн.

Вказаний документ був підписаний
обома сторонами, засвідчений
печатками та не містить посилань на
виявлення будь - яких недоліків або
претензій до виконаних робіт.

Отже, відповідач після підписання
даного документу визнавав факт
наявності в нього зобов'язання з оплати
виконаних робіт, які, однак, всупереч
взятим на себе зобов'язанням
відповідач визнає лише частково.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу в сумі 45896,00
грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК України). Предметом неустойки
може бути грошова сума, рухоме і
нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ст.551 ЦК
України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського
кодексу, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Відповідно до ст.2 цього закону, розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Відповідно до пункту 9.2. договору, при
порушенні замовником термінів оплати
за виконані роботи по договору, він
виплачує підряднику пеню в розмірі 0,1%
суми боргу, за кожний день затримки, але
не більше подвоєної облікової ставки
НБУ.

Позивачем нараховано відповідачу за
порушення умов договору щодо вчасного
розрахунку пеню у розмірі 3310,02 грн. за
період з 15.03.2013 року по 15.09.2013 року.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку пені, суд прийшов
до висновку, що вимоги позивача в цій
частині повністю узгоджуються з
приписами діючого законодавства та
умовами договору, підтверджені
належними доказами, що містяться в
матеріалах справи є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Судові витрати відшкодовуються
позивачу за рахунок відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог у відповідності до ст. 49
ГПК України.

При вирішення питання щодо розподілу
судових витрат, судом було встановлено,
що позивачем за розгляд даної справи
було надлишково сплачено судовий збір
в розмірі 573,50 грн.

У разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом зайво сплачена сума судового
збору підлягає поверненню (пункт 1
частини першої статті 7 Закону України
«Про судовий збір»). Отже, позивачу
підлягає поверненню 573,50 грн. зайво
сплаченого судового збору.

Стосовно заперечень відповідача суд
виходив з наступного.

Як встановлено судом, акт приймання
виконаних будівельних робіт за
березень 2013 року на суму 274 229,90 грн. був
підписаний обома сторонами та
скріплений їх печатками та не містить
посилань на виявлення будь - яких
недоліків або претензій до виконаних
робіт.

Посилання відповідача на те що у нього
не настав обов'язок з оплати за
виконанні підрядні роботи в сумі 45896,00
грн. в зв'язку з підписанням між
сторонами додаткової угоди №2 до
договору підряду №99 від 03.04.2012 року, в
якій п.2.2. договору було викладено в
новій редакції: "загальна сума договору
складає 391757,00 грн., яка може бути
зменшена в залежності від реального
фінансування та складає на 2012 рік 117527,10
грн., на 2013 рік - 228333,90, грн., на 2014 рік -
45896,00 грн.", є безпідставними оскільки
розрахунки та платежі регулюються
розділом 5 договору підряду, до якого
зміни не вносилися.

Так, пунктом 5.1. договору підряду
сторони чітко визначили, що оплата за
виконання роботи підрядником
здійснюється замовником на основі
актів виконаних робіт (КБ-2в і довідки
КБ-3 ), підписаних представниками
замовника і підрядника протягом 3
банківських днів після підписання акта
виконаних робіт згідно п. 1 ст. 49
Бюджетного кодексу України.

Навпаки підписавши додаткову угоду №2
до договору підряду відповідач визнав
свої зобов'язання з оплати боргу за
виконані позивачем роботи в сумі 45896,00
грн.

Отже, заперечення відповідача не
спростовують факту виконання робіт в
сумі 45896,00 грн. за договором підряду,
носять формальний характер та не є
підставою для відмови в задоволенні
вимог.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджуються
наявними доказами (в мат. справи),
відповідачем не спростовані і
підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 33,43,49,82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Кременчуцької
Центральної районної лікарні (пр.
Полтавський, 40, м. Кременчук, Полтавська
область,39627, р/р 1670 в ГУДКСУ в
Полтавській області, МФО 831019, ) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р
НОМЕР_2 ПАТ "Банк Форум", МФО 322948, код
ЄДРПОУ НОМЕР_1) 45 896,00 гривень основного
боргу, 3310,02 гривень - пені, 1720,50 гривень
судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету
України (код класифікації бюджету 22030001,
банк: ГУ ДКСУ у Полтавській області, МФО
831019) Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2 ПАТ "Банк Форум", МФО
322948, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на підставі 7
Закону України «Про судовий збір» 573,50
грн. надлишково сплаченого судового
збору сплаченого квитанцією № 48 від
26.11.2013 року, оригінал якого знаходиться
в матеріалах справи № 917/2611/13.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

повне рішення складено 11.03.2014 року

Суддя
Тимощенко О.М.