Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" березня 2014 р.
Справа № 906/17/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Ковальчуку Є.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Бонтлаба В.В. дов. від
25.11.2013 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з'явився

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Приватного підприємства
"Адлєр" (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Спіка" (с. Глинівці Андрушівського
району, Житомирської області)

про стягнення 70360,04 грн.

Позивачем пред'явлено позов про
стягнення на його користь з
відповідача 70360,04грн, з яких: 54260,00грн
заборгованості, 1488,06грн пені, 3433,99грн 30%
річних, 325,99грн інфляційних нарахувань,
10852,00грн 20% штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, передбачених договором
поставки №279/Н від 05.08.2013, в частині
сплати позивачу фактично отриманого
відповідачем товару у встановлений
договором строк.

17.02.2014 до господарського суду
Житомирської області надійшло
клопотання представника позивача
Приватного підприємства "Адлєр" за вих.
№17/01/1 від 12.02.2014 про участь у судовому
засіданні 06.03.2014 у відеоконференції та
доручити проведення якої
господарському суду міста Києва (01030, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-б).

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 21.02.2014
задоволено клопотання позивача
Приватного підприємства "Адлєр" про
участь у судовому засіданні 06.03.2014 в
режимі відеоконференції під час
розгляду господарським судом
Житомирської області справи №906/17/14
06.03.2014 о 10:00год.

Таким чином, розгляд справи
здійснювався в режимі відео
конференції.

19.02.2014 на адресу суду від позивача за вх.
№2521 надійшли письмові пояснення від
17.02.2014 №17/8, в яких позивач підтримав
позовні вимоги.

Представник позивача в судовому
засіданні 06.03.2014 підтримав позовні
вимоги.

Відповідач в судове засідання 06.03.2014 не
з`явився, про причину неявки суд не
повідомив, вимог ухвали суду від 06.02.2014
не виконав.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між Приватним
підприємством "Адлєр" - продавець
(позивач у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Спіка" - покупець (відповідач у справі)
договору поставки №279/Н від 05.08.2013 (а.с.
18-21), позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 54260,00грн, що
підтверджується видатковою накладною
№РН-0000838 від 05.08.2013, довіреністю №109 від
05.08.2013 та актом №РН-0000838
приймання-передачі продукції від 05.08.2013
(а.с. 22-24), оригінали були оглянуті в
судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 5.3 вищезазначеного
договору, оплата товару проводиться
наступним чином: оплата вартості
товару здійснюється не пізніше
кінцевого строку, визначеного в
додатках до даного договору; без
виставлення рахунку-фактури.

В додатку №1 до договору поставки (а.с.
21) відповідач зобов'язався сплатити
позивачу вартість товару, згідно
даного додатку, в наступні строки: 30%
вартості товару (16278,00грн) сплачується
відповідачем по факту поставки; 70%
вартості товару (37982,00грн) оплачується
відповідачем в строк до 10.10.2013.

Відповідач свої зобов'язання не
виконав, внаслідок чого станом на день
пред'явлення позову створилась
заборгованість в сумі 54260,00грн.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно п.8.2 договору поставки, за
прострочення виконання зобов'язання
відповідач зобов'язаний сплатити на
користь позивача пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченого товару за кожен
день прострочення.

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, відповідачу за період з
11.10.2013 по 26.12.2013 нараховані пеня в сумі
1488,06грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В пункті 8.6 договору поставки сторони,
згідно п.2 ст.625 ЦК України дійшли згоди,
що відповідач у випадку прострочення
оплати товару за користування коштами
позивача сплачує на користь останнього
30% річних.

Стягнення вказаних процентів є
способом захисту кредитора його
майнового права та інтересу, суть яких
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утриманими ним грошовими коштами,
належними до сплати.

Приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України надають
можливість встановити інший ніж 3 %
річних процентів, який і було визначено
сторонами у п. 8.6. договору в розмірі 30 %
річних за внутрішнім волевиявленням
сторін правочину.

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, відповідачу за період з
11.10.2013 по 26.12.2013 нараховано 30% річних в
сумі 3433,99грн та інфляційні нарахування
в сумі 325,99грн.

Пунктом 8.4 вищезазначеного договору,
сторони встановили, що відповідач, у
випадку порушення умов оплати вартості
товару, сплачує на користь позивача
штраф в розмірі 20% від вартості
неоплаченого товару.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч.2
ст.549 ЦК України).

Згідно розрахунку позивача сума штрафу
складає 10852,00грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст.173 Господарського кодексу
України).

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин, повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до вимог, що
у певних умовах ставляться.

З приписами статті 193 ГК України
кореспондуються положення статті 526 ЦК
України щодо належного виконання
сторонами зобов'язання.

Окрім того, відповідно до ст.193 ГК
України та ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, крім випадків,
передбачених законом або договором.

Відповідач позов не оспорив доказів
сплати заборгованості суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими заявленими у
відповідності з чинним законодавством
та такими, що підлягають задоволенню на
суму 70360,04грн, з яких: 54260,00грн
заборгованості, 1488,06грн пені, 3433,99грн 30%
річних, 325,99грн інфляційних нарахувань,
10852,00грн 20% штрафу.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

Крім того, згідно з підпунктами 1 та 4 п.2
ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий
збір", за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру судовий збір справляється у
розмірі 2 (двох) відсотків ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно відмітки діловодної служби на
позовній заяві (а.с. 2-6) позовна заява
подана суду 08.01.2014.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем пред'явлено позов про
стягнення на його користь з
відповідача 70360,04грн, з яких: 54260,00грн
заборгованості, 1488,06грн пені, 3433,99грн 30%
річних, 325,99грн інфляційних нарахувань,
10852,00грн 20% штрафу.

За подання позовної заяви позивач
повинен сплатити судовий збір у сумі
1827,00грн (1,5 розміру мінімальної
заробітної плати, оскільки 2% ціни
позову складає 1407,20грн).

Як вбачається з матеріалів справи,
платіжними дорученнями: №840 від 26.12.2013
та №845 від 27.12.2013 (а.с. 9,10) позивачем
сплачено судовий збір в загальній сумі
1901,00грн.

Таким чином, позивач надмірно сплатив
судовий збір в сумі 74,00грн згідно
платіжного доручення №845 від 27.12.2013.

Відповідно до ч.2 ст.44 ГПК України
встановлено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

За змістом п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про
судовий збір", сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі, зокрема, внесення судового збору
в більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Пунктом 5.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено, що питання про повернення
сплаченої суми судового збору
вирішується господарським судом за
результатами розгляду відповідних
матеріалів, у тому числі й за
відсутності заяви (клопотання) сторони
чи іншого учасника судового процесу
про повернення суми судового збору. Про
таке повернення зазначається, зокрема,
в резолютивній частині судового
рішення, яким закінчується розгляд
справи по суті (при цьому в його
мотивувальній частині наводяться
підстави повернення сум судового збору
згідно із Законом).

Приймаючи до уваги вищевикладене,
надлишково сплачений судовий збір у
розмірі 74,00грн підлягає поверненню
позивачу.

На підставі ст.ст. 525, 526, 546, 549 ч.2, ч.2 ст.625,
ч.1 ст.712 ЦК України, ст.193 ГК України,
керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Спіка", 13415, Житомирська область,
Андрушівський район, с. Глинівці, пл.
Леніна, 1, ідентифікаційний код 33168020 на
користь Приватного підприємства
"Адлєр", 10007, м. Житомир, вул. Авіаторів, 9,
ідентифікаційний код 35954742 - 54260,00грн
заборгованості, 1488,06грн пені, 3433,99грн 30%
річних, 325,99грн інфляційних нарахувань,
10852,00грн 20% штрафу, 1827,00грн. витрат по
сплаті судового збору.

3. Повернути Приватному підприємству
"Адлєр", 10007, м. Житомир, вул. Авіаторів, 9,
ідентифікаційний код 35954742 через
управління Державного казначейства у
Житомирській області, м.Житомир,
бульвар Новий, 5 - 74,00грн, як зайво
сплачений за платіжним дорученням №845
від 27.12.2013 судовий збір.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.03.14

Суддя
Шніт А.В.

1-до справи;

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)