м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста Сервіс»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мобільний термінал»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Палтеск»
про визнання недійсним договору поруки
№ 1721/01 від 01.09.2011 р.
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача - 1: Пелех Р.М., за
від відповідача - 2: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста Сервіс» (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мобільний термінал»
(далі - відповідач - 1) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Палтеск»
(далі - відповідач - 2) про визнання
недійсним договору поруки № 1721/01 від
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.07.2013 р. було порушено
справи призначено на 07.08.2013 р.
30.07.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником позивача було подано
07.08.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником позивача була подана
заява про долучення документів до
матеріалів справи.
07.08.2013 р. судове засідання не
Розпорядженням Голови
господарського суду міста Києва
Князькова В.В. від 07.08.2013 р., у зв'язку з
перебуванням судді Нечая О.В. у
відпустці, з метою дотримання
процесуальних строків, керуючись
рішенням зборів суддів господарського
суду міста Києва від 03.02.2011 р. (протокол
№ 1 від 03.02.2011 р.) та ст. 4-6 ГПК України,
справу № 910/13679/13 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста Сервіс» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мобільний термінал»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Палтеск» про
визнання недійсним договору поруки
№ 1721/01 від 01.09.2011 р. передано
для розгляду судді Гавриловській І.О.

Ухвалою господарського суду
міста Києва від 07.08.2013 р. справу №
910/13679/13 було прийнято суддею
Гавриловською І.О. до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 11.09.2013 р.

08.08.2013 р. представником
відповідача - 1 через відділ
діловодства господарського суду міста
Києва була подана заява про
ознайомлення з матеріалами справи.

Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 02.09.2013 р., у зв'язку з виходом
судді Нечая О.В. з відпустки, з метою
дотримання процесуальних строків,
керуючись рішенням зборів суддів
господарського суду міста Києва від
03.02.2011 р. (протокол № 1 від 03.02.2011 р.) та ст.
4-6 ГПК України, справу №
910/13679/13 було передано для розгляду
судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.09.2013 р. справу № 910/13679/13 було
прийнято суддею Нечаєм О.В. до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 11.09.2013 р.

У судове засідання 11.09.2013 р. представник
позивача з'явився та подав клопотання
про призначення судової експертизи.
Вимоги ухвали господарського суду
міста Києва від 22.07.2013 р. про порушення
провадження у справі № 910/13679/13 позивач
виконав. Розгляд клопотання
представника позивача про призначення
судової експертизи відкладено судом до
наступного судового засідання.

У судове засідання 11.09.2013 р. представник
відповідача - 1 не з'явився. Вимоги
ухвали господарського суду міста Києва
від 22.07.2013 р. про порушення провадження
у справі № 910/13679/13 відповідач - 1 не
виконав.

У судове засідання 11.09.2013 р. представник
відповідача - 2 не з'явився. Вимоги
ухвали господарського суду міста Києва
від 22.07.2013 р. про порушення провадження
у справі № 910/13679/13 відповідач - 2 не
виконав.

Враховуючи те, що представники
відповідачів у судове засідання 11.09.2013
р. не з'явились, а також у зв'язку з
невиконанням відповідачами вимог
ухвали господарського суду міста Києва
від 15.07.2013 р. про порушення провадження
у справі № 910/13679/13 розгляд справи було
відкладено на 25.09.2013 р.

У судове засідання 25.09.2013 р.
представники позивача та відповідача -
2 не з'явилися.

Представник відповідача - 1 у судове
засідання 25.09.2013 р. з'явився.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.09.2013 р. у справі № 910/13679/13
було призначено судову комплексну
почеркознавчу та технічну експертизу,
проведення якої доручено здійснювати
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.09.2013 р. провадження у справі
№ 910/13679/13 було зупинено до
проведення експертизи та отримання
висновку експертів.

13.11.2013 р. до господарського суду міста
Києва з Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз
повернулися матеріали справи № 910/13679/13
з клопотанням експертів про надання
необхідних матеріалів, погодження умов
та терміну проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.11.2013 р. було поновлено
провадження у справі № 910/13679/13, розгляд
справи призначено на 18.12.2013 р.

У судове засідання 18.12.2013 р. представник
позивача не з'явився.

У судове засідання 18.12.2013 р. представник
відповідача - 1 з'явився.

У судове засідання 18.12.2013 р. представник
відповідача - 2 не з'явився.

Враховуючи те, що представники
позивача та відповідача - 2 у судове
засідання 18.12.2013 р. не з'явились, розгляд
справи було відкладено на 25.12.2013 р.

25.12.2013 р. судове засідання не відбулось.

Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 25.12.2013 р., у зв'язку з
перебуванням судді Нечая О.В. у
відпустці, справу № 910/13679/13 було
передано для розгляду судді
Гавриловській І.О.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.12.2013 р. справа № 910/13679/13 була
прийнята до провадження суддею
Гавриловською І.О. та призначена до
розгляду на 29.01.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
13.01.2014 р., у зв'язку з поверненням судді
Нечая О.В. з відпустки, справу № 910/13679/13
було передано для розгляду судді Нечаю
О.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.01.2014 р. справа № 910/13679/13 була
прийнята до провадження суддею Нечаєм
О.В. та призначена до розгляду на 29.01.2014
р.

У судове засідання 29.01.2014 р. представник
позивача з'явився.

У судове засідання 29.01.2014 р. представник
відповідача - 1 з'явився.

У судове засідання 29.01.2014 р. представник
відповідача - 2 не з'явився.

Враховуючи те, що представник
відповідача - 2 у судове засідання 29.01.2014
р. не з'явився, розгляд справи було
відкладено на 19.02.2014 р.

17.02.2014 р. представником позивача через
відділ діловодства господарського
суду міста Києва було подано
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи.

19.02.2014 р. судове засідання не відбулось
з технічних причин.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.02.2014 р. розгляд справи було
призначено на 12.03.2014 р.

У судове засідання 19.02.2014 р.
представники позивача та відповідача -
2 у судове засідання не з'явились.

Представник відповідача - 1 у судове
засідання 19.02.2014 р. з'явився, надав суду
свої пояснення по суті спору, проти
задоволення позовних вимог
заперечував.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача - 1, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мобільний термінал»
(далі - кредитор, відповідач - 1) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Палтеск» (далі -
поручитель, відповідач - 2) було
укладено Договір поруки № 1721/01 (далі -
Договір поруки), відповідно до умов
якого поручитель зобов'язується
відповідати перед кредитором, в обсязі
і на умовах, визначених цим договором,
за виконання зобов'язань Товариства з
обмеженою відповідальністю «Веста
Сервіс» (далі - позивач), що виникли на
підставі Договору поставки
нафтопродуктів № 110901 від 01.09.2011 р., який
був укладений між позивачем та
відповідачем - 1.

Позивач у своїй позовній заяві
зазначає про те, Договір поруки є
фіктивним. Крім того, позивач зазначає
про те, що жодних пропозицій до
поручителя, щодо укладення такого
правочину позивачем не надавались,
тобто оспорюваний Договір поруки має
бути визнано судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з абз. 3 п. 2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29 травня 2013 року N 11 (далі - Постанова
№ 11) вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п. 2.5.1. Постанови № 11 визнання
правочину (господарського договору)
недійсним господарським судом є
наслідком його вчинення з порушенням
закону, а не заходом відповідальності
сторін. Тому для такого визнання, як
правило, не має значення, чи
усвідомлювали (або повинні були
усвідомлювати) сторони протиправність
своєї поведінки під час вчинення
правочину; винятки з цього правила
можливі, якщо вони випливають із
закону.

Позивач зазначає про те, що йому було
невідомо про укладення оспорюваного
Договору поруки, а тому і не було надано
згоди на його укладення відповідачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно з Інформаційним листом Вищого
господарського суду України «Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права» від 21.11.2011 р. N 01-06/1624/2011 договір
поруки за змістом приписів статей 553, 554
ЦК України укладається кредитором за
зобов'язанням, яке забезпечується
порукою, і поручителем. Що ж до
боржника, то він стороною договору
поруки не виступає, а є учасником
(стороною) в зобов'язанні,
забезпеченому порукою. Законодавством
України не передбачено і не випливає зі
змісту правовідносин поруки обов'язку
кредитора або поручителя за договором
поруки отримувати згоду боржника на
укладення такого договору (див.
постанови Вищого господарського суду
України від 07.09.2010 N 53/86-09, від 07.09.2010 N
14/212пд).

З огляду на відсутність передбаченого
законом обов'язку укладати договір
поруки лише за згодою боржника,
відсутність згоди боржника на
укладення договору поруки не порушує
норми чинного законодавства України і
не є підставою недійсності зазначеного
правочину. Крім того, судом
встановлено, що Договір поруки було
укладено у відповідності з приписами
чинного законодавства, а тому у суду
відсутні підстави для визнання
зазначеного договору недійсним.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно з абз. 5 п. 2.10 Постанови № 11 у силу
припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача.

Позивач зазначає, що оспорюваний
Договір поруки було підписано
сторонами не в день, який було
безпосередньо зазначено в договорі, як
дату підписання, крім того, позивачем
було зазначено про наявність сумнівів
щодо підписантів зазначеного договору.

Проте, матеріали справи не містять
доказів на підтвердження
вищезазначених доводів позивача.

Також позивач зазначає про те, що
Договір поруки припинився, оскільки
дія основного договору припинилась
01.09.2012 р.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначено вичерпний перелік підстав
для визнання договору недійсним.
Припинення поруки не є підставою для
визнання недійним Договору поруки.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про визнання недійсним Договору
поруки не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 17.03.2014 р.

Суддя
О.В. Нечай