КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. Справа№ 5011-4/13650-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Авторгов А.М.

від відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вента БГ» та
апеляційної скарги Спільного
українсько-болгарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Хмесіл
лтд» на ухвалу Господарського суду м,
Києва від 28.01.2014 року (головуючий суддя:
Борисенко І.І., судді: Літвінова М.Є.,
Трофименко Т.Ю.)

за позовом Спільного
українсько-болгарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Хмесіл
лтд»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вента БГ»

про стягнення 475962,50 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.01.2014 року заяву позивача про
забезпечення позову було задоволено
частково.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
позивач та відповідач звернулися до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційними
скаргами, в яких, позивач просить
скасувати ухвалу суду в частині
відмови у забезпеченні позову шляхом
заборони вчиняти певні дії, а
відповідач в свою чергу просить ухвалу
Господарського суду м. Києва від 28.01.2014
року скасувати повністю та прийняти
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні його заяви.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.02.2014 року
апеляційні скарги було прийнято до
провадження, об`єднано в одне
апеляційне провадження та призначено
до розгляду на 20.02.2014 року.

Представник позивача в судове
засідання на вказану дату з`явився та
надав усні пояснення стосовно предмету
спору.

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, про день та час
розгляду повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Через відділ документального
забезпечення до суду надійшов відзив
позивача на апеляційну скаргу
відповідача, в якому він зазначив, що
ухвала суду першої інстанції в частині
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на кошти відповідача є
правомірною, а тому просив в
задоволенні апеляційної скарги
відповідача відмовити, а ухвалу суду в
цій частині залишити без змін.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за договором про
надання поворотної фінансової
допомоги.

Після подання позову, позивач
звернувся до суду першої інстанції із
заявою про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на кошти ТОВ «Вента
БГ» та заборону товариству та його
посадовим особам-керівнику і
ліквідатору вчиняти дії, спрямовані на
припинення юридичної особи.

Позивач обґрунтував свою заяву тим, що
відповідно до даних Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців, ТОВ «Вента БГ
знаходиться в стані припинення, а
ліквідація відповідача призведе до
неможливості виконання судового
рішення, в разі задоволення позовних
вимог.

Абзацом 2, 4 п.3 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 року «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» визначено, що достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Згідно із ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або зі своєї ініціативи
має право вжити заходів забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-який стадії
провадження у справі,якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов
забезпечується:

- накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту.

За змістом вказаної статті заходи
забезпечення позову застосовуються
господарським судом як засіб
запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів особи та гарантія реального
виконання рішення суду.

Як вбачається із оскарженої ухвали,
позивач подав до суду заяви про
уточнення позовних вимог і відповідно
до них сума вимоги становить 733353,70 грн.

Враховуючи те, що обраний позивачем
спосіб забезпечення позову, а саме
накладення арешту на кошти відповідача
співвідноситься з предметом позову, а
отже існує конкретний зв`язок між
заходом забезпечення позову і
предметом позовної вимоги і вжиття
даних заходів реально спроможне
забезпечити фактичне виконання
судового рішення, у разі задоволення
позову, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що заява позивача в
частині забезпечення позову шляхом
накладення арешту на кошти відповідача
ТОВ «Вента БГ» підлягає задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження відповідача, зазначені в
апеляційній скарзі про те, що позивачем
не надано доказів того, що відповідач
може ухилятися від виконання рішення
суду в разі задоволення позову і що ТОВ
«Вента БГ є підприємством з гарною
репутацією та задовільним фінансовим
станом і не має наміру для ухилення від
виконання рішень органів держаної
влади, оскільки як вбачається із
доданих до матеріалів оскарження
документів, а саме витягу із Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців вбачається,
що ТОВ «Вента БГ» знаходиться в стані
припинення шляхом ліквідації, що дає
суду достатнього підстав вважати, що
позивач може ухилятися від виконання
рішення суду про стягнення
заборгованості в разі задоволення
позову.

Стосовно іншої частині заяви про
забезпечення позову, а саме шляхом
заборони товариству та його посадовим
особам-керівнику і ліквідатору
вчиняти дії, спрямовані на припинення
юридичної особи, колегія суддів також
погоджується з висновком
Господарського суду міста Києва про
відмову у задоволенні заяви в цій
частині, оскільки позивачем дійсно не
надано доказів того, що дії товариства
та його посадових осіб щодо припинення
юридичної особи якимось чином
стосуються предмету спору.

Стосовно заперечення позивача в
апеляційній скарзі, що невжиття
заходів заборони посадовим особам
відповідача вчиняти дії щодо
припинення юридичної особи призведе до
невиконання судового рішення в разі
задоволення позову, колегія суддів
зазначає, що по-перше, процедура
припинення передбачає задоволення
вимог кредиторів за рахунок майна та
коштів підприємства, а по друге, судом
була задоволена заява про накладення
арешту на кошти відповідача в межах
заявленої суми до стягнення, що
забезпечить позивачу належне та
своєчасне виконання відповідачем
рішення суду в разі задоволення
позову.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи вище зазначене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції дане питання вирішено
всебічно та повно, ухвала винесена з
дотриманням норм процесуального права
є законною та обґрунтованою, а отже
апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вента БГ»
та Спільного українсько-болгарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хмесіл лтд» не
підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вента БГ» та
Спільного українсько-болгарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хмесіл лтд»
залишаються без задоволення, судові
витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача та
відповідача відповідно.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вента БГ»
та Спільного українсько-болгарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хмесіл лтд»
залишити без задоволення, ухвалу
Господарського суду м. Києва від 28.01.2014
року у справі № 5011-4/13650-2012- без змін.

Матеріали справи № 5011-4/13650-2012 повернути
до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов