Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" березня 2014 р.
Справа № 906/86/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового
засідання: Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: фізична особа ОСОБА_1( в
засіданні суду 24.02.14р.)

від відповідача: Бабіцький А.В. -
керівник ТОВ "Бердичівська солодова
компанія" згідно витягу з ЄДР ЮО та ФОП
серія АБ №963232 ( в засіданні суду 24.02.14р.),
Барановський А.В. - представник за дов.
№1 від 10.02.14 р. ( в засіданні суду 04.03.14р.),

від третьої особи: Чернюк В.М. - дов. №146
від 11.04.13р. ( в засіданні суду 24.02.14р.)

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1 (м. Бердичів,
Житомирська область)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія" (м. Бердичів) за
участю третьої особи на стороні
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон"

про визнання наказу від 02.08.2013р. №129
недійсним (незаконним)

В засіданні суду 24.02.14року оголошено
перерву до 10:30 год. 04.03.2014року в порядку
статті 77 ГПК України.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія" (м. Бердичів) про
визнання наказу від 02.08.2013р. за №129
недійсним (незаконним).

Обґрунтовуючи підстави позову позивач
ОСОБА_1 доводить наступне:

- генеральним директором підприємства
02.08.13р. прийнято наказ за №129 щодо
безоплатної передачі зерна кукурудзи,
закупленого за рахунок коштів
інвестиційного прибутку, на користь
ТОВ СП "Нібулон" (м. Миколаїв);

- однак вказаний наказ прийнято
генеральним директором з перевищенням
повноважень, оскільки відповідно до
п.п. 11.3.5,11.3.11 Статуту ТОВ "Бердичівська
солодова компанія" (м. Бердичів) до
виключної компетенції загальних
зборів учасників товариства належить
затвердження порядку розподілу
прибутку, визначення порядку покриття
збитків, визначення основних напрямків
інвестиційної політики товариства.

Ухвалою від 28.01.2014року порушено
провадження у справі та вжито заходи
щодо підготовки її до розгляду.

Ухвалою від 28.01.14року вжито заходи до
забезпечення позову шляхом заборони
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія" вчиняти будь-які дії
щодо виконання оскаржуваного наказу
від 02.08.2013р. за №129.

До початку розгляду справи по суді
позивач предмет та підстави позову не
змінив , відповідач зустрічного позову
не подав.

Ухвалою від 11.02.2014року до участі у
справі залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон".

В засіданні суду 24.02.14р. позивач вимоги
позову підтримує. Представники
відповідача вирішення спірного
питання відносять на розсуд суду. Третя
особа вважає, що провадження у справі
підлягає припиненню в порядку п.1 ч.1 ст.
80 ГПК України, оскільки спір не
підлягає розгляду в господарських
судах. Окрім того , спір , що вирішується
у цій справі не стосується і не впливає
на права та обов'язки товариства, а тому
товариство залучено третьою особою в
порядку ст. 27 ГПК України безпідставно.
Водночас просить скасувати заходи
забезпечення позову ( а. с. 86-87).

В засіданні суду 04.03.14року представник
відповідача надав витребувані докази.

Заслухавши представників учасників
судового процесу 24.02.14року, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2012 року Вищим господарським
судом України у справі №5/5007/62/11
господарського суду Житомирської
області прийнято нове рішення, яким ,
зокрема, витребувано у Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бердичівська солодова компанія" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" 251,656 тонн зерна кукурудзи
третього класу для кормових потреб
якістю ДСТУ 4525:2006 ( а.с.10).

Пунктом 8 резолютивної частини
постанови ВГСУ від 24.04.12року доручено
господарському суду Житомирської
області видати відповідний наказ.

На примусове виконання зазначеної
постанови Вищого господарського суду
України від 24.04.2012р., господарським
судом 23 травня 2012 року видано наказ у
справі №5/5007/65/11, а саме: про
витребування у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" 251,656 тонн зерна кукурудзи
третього класу для кормових потреб
якістю ДСТУ 4525:2006 ( а. с.151)

В подальшому Вищим господарським судом
України винесено ухвалу від 11 жовтня 2012
р., якою, серед іншого, виправлено
технічну помилку допущену у пункті 6
резолютивної частини постанови Вищого
господарського суду України від
24.04.2012р. № 5/5007/62/11, а саме, викладено його
в наступній редакції:

"6.Зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія" (Житомирська обл., м.
Бердичів, вул. Ватутіна, буд.10, ) повернути на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" (Миколаївська область, м.
Миколаїв, вул. Каботажний спуск,1, ) 251,656тонн зерна кукурудзи
третього класу для кормових потреб
якістю ДСТУ 4525:2006."

П. 3 резолютивної частини ухвали ВГСУ
від 11 жовтня 2012 р. доручено
господарському суду Житомирської
області видати відповідний наказ ( а. с.
15).

Ухвалою від 19.03.2013року господарським
судом визнано наказ господарського
суду Житомирської області від 23.05.2012р.
№5/5007/62/11 таким, що не підлягає
виконанню ( а с.149-150).

Водночас на примусове виконання
постанови Вищого господарського суду
України від "24" квітня 2012 р. та ухвали
Вищого господарського суду України від
"11" жовтня 2012 р. у справі № 5/5007/62/11
господарським судом 19 березня 2013року
видано новий наказ про: зобов'язати
товариство з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія" (Житомирська обл., м.
Бердичів, вул. Ватутіна буд.10, ) повернути на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Нібулон" (Миколаївська область, м.
Миколаїв, вул. Каботажний спуск,1 ) 251,656 тонн зерна кукурудзи
третього класу для кормових потреб
якістю ДСТУ 4525:2006 ( а.с.152)

Постановою ВДВС Бердичівського МРУЮ
від 19.07.2013року за цим наказом
господарського суду відкрито
виконавче провадження № 38974949.
Боржнику - ТОВ " Бердичівська солодова
компанія" надано строк для
добровільного виконання - до 26.07.2013року
( а с. 67).

02 серпня 2013року генеральний директор
товариства ОСОБА_6 виніс наказ № 129
відділу маркетингу закупити за рахунок
інвестиційного прибутку 251,656 тонн
зерна кукурудзи 3-го класу врожаю 2013
року з показником вологості 14% та
повідомити ТОВ СП "Нібулон" про
можливість його отримання протягом 1
(одного) місяця ( а. с. 17).

02 вересня 2013року учасник товариства
ОСОБА_1 звільнив ОСОБА_6 з посади
генерального директора та призначив
на цю посаду - ОСОБА_7

Листом від 08.10.2013року за № 888 ТОВ
"Бердичівська солодова компанія" за
підписом генерального директора
ОСОБА_7 повідомило ТОВ СП "Нібулон", що
для виконання постанови ВГСУ від
24.04.201р. та ухвали ВГСУ від 11.10.12р. у
справі № 5/5007/62/11 (згідно наказу
господарського суду Житомирської
області від 19.03.2013р. № 5/5007/62/11) з боку
ТОВ "Бердичівська солодова компанія"
закуплено зерно кукурудзи третього
класу для кормових потреб, якістю ДСТУ
4525:2006 в кількості 251,656 тонн, воно готово
до повернення і товариство може його
отримати за адресою: Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Ватутіна,10 ( а.
с. 131).

Факт передачі відповідачем зерна
кукурудзи третій особі не відбувся.

Судом достовірно встановлено, що
позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом
про визнання наказу від 02.08.13р. № 129
недійсним до Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області, яким провадження у цивільній
справі № 2/0274/1442/13 було закрите ухвалою
суду 12.12.13року на підставі ч.1 п.1 ст. 205
ЦПК України (справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства. Ухвалою апеляційного
суду Житомирської області від
23.01.14року судове рішення залишене в
силі.

25 січня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся з цим позовом до
господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, надавши
їх правову оцінку у сукупності за
правилами ст. 43 ГПК України,
господарський суд прийшов до висновку
позов задовольнити з наступних
підстав.

Насамперед господарський суд повністю
відхиляє заперечення третьої особи
про відсутність у позивача
матеріального права на цей позов
через відсутність станом на дату
подання позовної заяви від 25.01.14р. до
господарського суду , серед іншого,
статусу учасника ТОВ "Бердичівська
солодова компанія" та наявність
підстав для припинення провадження у
справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК
України.

Припинення провадження у
господарській справі за пунктом 1 ч.1
ст. 80 ГПК України може мати місце, якщо
справа зі спору непідвідомча
господарському суду, а підвідомча
іншому спеціалізованому чи загальному
суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.12 ГПК України
господарським судам підвідомчі
справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством та у ч а с н и к о м, я к и
й в и б у в.

Судом достовірно встановлено, що
позивач ОСОБА_1 до 12 вересня 2013року
вважався єдиним учасником ТОВ
"Бердичівська солодова компанія" .

Зміна складу учасників товариства ,
зокрема, ОСОБА_1 на ОСОБА_8, відбулася
12.09.13р. Статут в новій редакції
зареєстровано 09.10.2013року.

У зв'язку з цим, суд приймає до уваги, що
згідно ч. 5 ст. 89 ЦК України зміни до
установчих документів юридичної
особи, які стосуються відомостей,
включених до єдиного державного
реєстру, лише для третіх осіб
набирають чинності з дня їх державної
реєстрації, але не для учасника
(засновника ) такої юридичної особи.

Оскільки загальний суд закрив
провадження у справі на підставі ч.1 п.1
ст. 205 ЦПК України (справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства), підстави для припинення
провадження у господарській справі -
відсутні.

Оскільки спір вирішується по суті, при
вирішенні корпоративного спору
господарський суд встановлює
наявність в особи, яка звернулася з
позовом, суб'єктивного матеріального
права або законного інтересу, на
захист якого подано позов, а також
з'ясовує питання про наявність чи
відсутність факту їх порушення або
оспорювання (п. 11 Постанови Пленуму від
24.10.2008 N 13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" ( далі -
Постанова № 13).

Частинами 1, 3 ст. 167 Господарського
кодексу України (у редакції Закону
України від 15 грудня 2006 року № 483-V)
передбачено, що корпоративні права -
це права особи, частка якої
визначається у статутному фонді (майні)
господарської організації, що
включають правомочності на отримання п
е в н о ї ч а с т к и п р и б у т к у
(д и в і д е н д і в) даної
організації, а також інші
правомочності, передбачені законом та
статутними документами. Під
корпоративними відносинами маються на
увазі відносини, що виникають,
змінюються та припиняються щодо
корпоративних прав.

Так, учасники товариства мають право
брати участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчих документах, за винятком
випадків, передбачених Законом України
«Про господарські товариства» ( п). а ч.1
ст. 10 цього Закону).

Управління товариством здійснюють
його органи - загальні збори його
учасників і виконавчий орган, якщо
інше не встановлено законом (частини
перша, друга статті 97 Цивільного
кодексу України.

У товариствах, в яких законом
передбачено утворення виконавчого
органу, здійснення управлінської
діяльності покладено на нього ( абз. 2
п. 3.1 мотивувальної частини Рішення КСУ
від 12 січня 2010 року 1-рп/2010 у справі
1-2/2010 ( про офіційне тлумачення частини
третьої статті 99 ЦК України ( далі -
Рішення КСУ від 12 січня 2010 року ).

Здійснюючи управлінську діяльність,
виконавчий орган реалізує колективну
волю учасників товариства, які є
носіями корпоративних прав. Керівник
та інші члени виконавчого органу,
здійснюючи управління товариством у
межах правил, встановлених статутними
документами, зобов'язані діяти
виключно в інтересах товариства та
його учасників (частина третя статті
92, друге речення абзацу третього
частини першої статті 161 Цивільного
кодексу) ( абз. 3 п.3.1 Рішення КСУ від 12
січня 2010 року ).

Відповідно до ст. 143 Цивільного кодексу
України, з якими кореспондуються
положення ст. 4 Закону України "Про
господарські товариства", товариство з
обмеженою відповідальністю діє на
підставі статуту, який, зокрема,
повинен містити відомості про
компетенцію органів управління
товариством.

Відповідач створений в
організаційно-правовій формі
товариства з обмеженою
відповідальністю.

Згідно Статуту ТОВ "Бердичівська
солодова компанія" (м. Бердичів) в
редакції станом на 15.05.2013року, що була
чинною до 09.10.13року та з врахуванням
12.09.2013року, коли відбулася зміна складу
учасників товариства, позивач ОСОБА_1
вважався єдиним учасником товариства
із 100% часткою статутного капіталу в
розмірі 500 000,00грн. Вищий орган
товариства - загальні збори - до
12.09.2013року діяв в його особі.

Відповідно п. 11.13 Статуту ТОВ
"Бердичівська солодова компанія"
виконавчим органом товариства є
генеральний директор, який здійснює
поточне керівництво його діяльністю та
призначаються на цю посаду загальними
зборами товариства в особі одного
учасника.

Отже , управління ТОВ "Бердичівська
солодова компанія" до 12.09.2013року
здійснювали як загальні збори
товариства в особі одного учасника
товариства позивача ОСОБА_1, так і
одноособово - обраний ними
генеральний директор ОСОБА_6 Через ці
органи товариство набувало прав та
обов'язків ( ч.1 ст. 92 ЦК України).

Однак загальні збори в особі одного
учасника товариства ОСОБА_1 вправі
були приймати рішення з усіх питань
діяльності товариства, оскільки це
право є абсолютним, натомість
генеральний директор як виконавчий
орган мав право самостійно вирішувати
всі питання діяльності товариства,
крім тих, що належали до виняткової
компетенції загальних зборів
учасників (п. 11.13 Статуту).

Зазначене обмеження для генерального
директора як виконавчого органу
товариства встановлене також законом,
а саме ч. 3 ст. 92 ЦК України, згідно якої
орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
виступає від її імені, зобов'язана не
перевищувати своїх повноважень.

Так, відповідно до п. п. 11.3.5, 11.3.11
Статуту ТОВ "Бердичівська солодова
компанія" (м. Бердичів) до виключної
компетенції загальних зборів
учасників товариства належало з а т в е
р д ж е н н я п о р я д к у р о з п о д і л у
п р и б у т к у, визначення порядку
покриття збитків, визначення основних
напрямків і н в е с т и ц і й н о ї
політики товариства.

З врахуванням викладеного,
генеральний директор ОСОБА_6 як
виконавчий орган товариства
винесеним наказом від 02.08.2013р. №129
вирішив питання щодо розпорядження
інвестиційним прибутком товариства,
яке належить до виняткової
компетенції загальних зборів
товариства в особі одного учасника -
позивача ОСОБА_1

Оскільки рішення органів управління
господарського товариства, в тому
числі, виконавчого органу, за своєю
правовою природою є актами, останні
вважаються дійсними , допоки у
судовому порядку не буде встановлено
інше ( п. 10 Постанови №13).

Як наголошується у п. 38 Постанови № 13
учасники товариства, права та законні
інтереси яких порушено рішенням
виконавчого органу товариства,
вправі оскаржити до суду відповідне
рішення як акт, оскільки виконавчий
орган товариства є його органом
управління, що приймає обов'язкові
для виконання рішення. Це відповідає
також нормі статті 55 Конституції
України.

Прийняття іншими органами
товариства рішень з питань,
віднесених до виключної компетенції
загальних зборів (статті 145, 159 ЦК
України , стаття 41 Закону про
господарські товариства ), є
перевищенням їхньої компетенції, а
тому ці рішення можуть бути визнаними
в судовому порядку недійсними.

На підставі встановлених обставин та
вимог чинного законодавства,
оскаржений наказ відповідача від
02.08.2013року № 129 суд визнає недійсним.

Стосовно скасування забезпечення
позову.

Згідно статті 68 ГПК України питання
про скасування забезпечення позову
вирішується господарським судом, що
розглядає справу, із зазначенням про це
в рішенні чи ухвалі.

Як роз'яснюється у п. 10 Постанови ВГСУ
"Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" від 26.12.2011 N 16 , господарський суд
не повинен скасовувати вжиті заходи до
виконання рішення або зміни способу
його виконання, за винятком випадків,
коли потреба у забезпеченні позову з
тих чи інших причин відпала або
змінились певні обставини, що
спричинили застосування заходів
забезпечення позову, або забезпечення
позову перешкоджає належному
виконанню судового рішення.

З врахуванням вище викладеного, суд не
вбачає підстав для скасування
забезпечення позову до набрання
рішенням суду законної сили, що не
перешкоджає сторонам спору звернутися
в подальшому до суду із заявою про
скасування накладеної заборони.

Питання про скасування заходу до
забезпечення позову може бути
розглянуто господарським судом без
виклику сторін та інших учасників
судового процесу ухвалою суду (абз. 2 п.10
Постанови № 16).

На підставі ч. 5 ст. 49 ГПК України,
судовий збір, сплачений позивачем за
подання позовної заяви та заяви про
забезпечення позову покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3,4-7,33,43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати наказ від 02.08.2013р. №129 про
закупівлю за рахунок інвестиційного
прибутку 251,656 тон зерна кукурудзи 3
класу з подальшим відвантаженням його
на користь ТОВ СП "Нібулон" , виданий
генеральним директором ТОВ
"Бердичівська солодова компанія"
ОСОБА_6, недійсним.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівська
солодова компанія" (Житомирська обл., м.
Бердичів, вул. Ватутіна буд.10, ) на користь ОСОБА_1 (
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1):

- 3045,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.03.2014року

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу,

2-3 , 4 сторонам та третій особі (рек.)