Господарський суд
Чернігівської області
У Х В А Л А

"04" березня 2014 року
Справа №927/1624/13

За ПОЗОВОМ: Ніжинського міжрайонного
прокурора в інтересах держави

вул. Овдіївська, 2, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600

До ВІДПОВІДАЧА-1: Ніжинської міської
ради

пл. Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська
область, 16600

ВІДПОВІДАЧА-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Газ
Експерт"

вул. Геологів, 8/28, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600

Про визнання недійсним рішення та
визнання недійсним договору оренди
землі

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Прокурор: Курило Я.М. - прокурор відділу
прокуратури Чернігівської області,
посвідчення №005705 від 25.09.2012.

Від Відповідача-1: не з'явився.

Від Відповідача-2: Сидоренко С.В. -
представник, довіреність №4 від 08.01.2014.

Арвахі В.В. - директор,
паспорт, контракт б/н від 28.04.2007.

СУТЬ СПОРУ:

Господарським судом порушено
провадження у справі №927/1624/13 за
позовом Ніжинського міжрайонного
прокурора в інтересах держави до
Ніжинської міської ради та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Газ Експерт" про
визнання незаконними пунктів 1,3,4
рішення 40 сесії 6 скликання Ніжинської
міської ради №22-40/13 від 30.05.2013 та
визнання недійсним договору оренди
землі, укладеного 07.06.2013 між Ніжинською
міською радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Газ
Експерт".

У судовому засіданні 24.12.2013 Прокурор
надала письмове уточнення позовних
вимог, у якому, замість визнати
незаконними, просить визнати
недійсними пункти 1,3,4 рішення 40 сесії 6
скликання Ніжинської міської ради
№22-40/13 від 30.05.2013, решту вимог залишити
без змін.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
пункти 1, 3, 4 рішення 40 сесії 6 скликання
Ніжинської міської ради №22-40/13 від 30
травня 2013 року прийняті з порушенням
норм чинного законодавства та
суперечать постанові Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 липня 2010 року, якою скасовано
постанову Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 21
жовтня 2009 року у справі №2-а-1602, а
договір оренди землі від 07.06.2013
укладений на підставі вищевказаного
рішення міської ради.

У судове засідання 04.03.2014 з'явилися
Прокурор та уповноважені представники
Відповідача-2.

Представник Відповідача-1 у судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце судового засідання
Відповідач-1 був повідомлений
належним чином.

У судовому засіданні представником
Відповідача-2 надано клопотання
Відповідача-1, у якому Відповідач
просить не враховувати заяву про
визнання позову, яка раніше була подана
Ніжинською міською радою, та прийняти
рішення відповідно до вимог чинного
законодавства України.

Одночасно Відповідачем-1 заявлено
клопотання про розгляд справи без
участі його представника.

Разом з тим, витребуваних ухвалою суду
від 17.02.2014 документів Відповідачем-1
суду не надано.

У судовому засіданні представник
Відповідача-2 заявив клопотання про
долучення до матеріалів справи
письмового пояснення. Суд клопотання
задовольнив.

Ухвалою суду від 17.02.2014 Прокурора було
зобов'язано надати:

- письмове пояснення з
відповідним нормативно-правовим
обґрунтуванням та доданням
відповідних доказів:

1. в чому полягає порушення
Відповідачами саме ст.33 Закону України
"Про оренду землі", якою передбачено
порядок поновлення договорів оренди
земельних ділянок, при прийнятті
оспорюваного п.4 рішення від 30.05.13р. та
укладенні нового договору оренди;

2. що на момент прийняття спірних
рішень поруч з спірною земельною
ділянкою існувало шкідливе
виробництво, якщо згідно пояснень
Ніжинської міської ради вона є єдиним
суміжним землевласником Відповідача-2;

3. який орган, уповноважений
саме на момент прийняття спірних
рішень давати висновки щодо проектів
землеустрою, визначив необхідність
створення охоронної зони саме з
підстави наявності поруч шкідливого
виробництва;

4. ким, коли, якою саме площею та
конфігурацією і в якому порядку мала
бути створена охоронна зона з приводу
наявності поруч шкідливого
виробництва;

5. докази фактичного створення
такої охоронної зони уповноваженими
особами та у встановленому законом
порядку до розробки Відповідачем-2
проекту землеустрою;

6. де саме в позові або документах,
поданих Прокурором до початку розгляду
справи по суті, Прокурором визначена
саме така підстава позову, як не
створення охоронної зони з приводу
наявності поруч шкідливого
виробництва;

7. чи належать лінії
електропередач саме Відповідачу-2, якщо
ні - чому саме він має створювати
зазначені охоронні зони;

8. докази фактичного створення
таких охоронних зон уповноваженими
особами та у встановленому законом
порядку до розробки Відповідачем-2
проекту землеустрою;

9. хто був зацікавленою особою у
встановленні сервітуту на частину
земельної ділянки, зайняту існуючою
водовідвідною канавою, а отже мав право
вимагати і мав бути ініціатором
укладення договору такого сервітуту;

10. чи був такою особою
Відповідач-2, якщо ні - чому саме він мав
його розробляти;

11. докази укладення у
встановленому законом порядку
договору сервітуту до розробки
Відповідачем-2 проекту землеустрою;

12. які саме конкретні, чітко
визначені права держави порушені
Відповідачами не укладенням сервітуту
щодо використання земельної ділянки
під водовідвідною канавою та охоронних
зон навколо ліній електропередач.

Прокурор витребуваних ухвалою суду
від 17.02.2014 документів суду не надала.

Ненадання Прокурором вищевказаних
документів перешкоджає вирішенню
спору, оскільки не дає можливості суду
з'ясувати повно, належно та всебічно
всі обставини справи з метою прийняття
законного та обґрунтованого рішення,
зокрема, встановити в чому полягає
порушення Відповідачами саме ст.33
Закону України "Про оренду землі", якою
передбачено порядок поновлення
договорів оренди земельних ділянок,
при прийнятті оспорюваного п.4 рішення
від 30.05.2013 та укладенні нового договору
оренди.

Також не дає можливості суду
повно та всебічно з'ясувати законність
п.3 оспорюваного рішення від 30.05.2013. про
затвердження проекту землеустрою
ненадання доказів, що на момент
прийняття спірних рішень поруч з
спірною земельною ділянкою існувало
шкідливе виробництво, якщо згідно
пояснень Ніжинської міської ради вона
є єдиним суміжним землевласником
Відповідача-2, який орган,
уповноважений саме на момент прийняття
спірних рішень давати висновки щодо
проектів землеустрою, визначив
необхідність створення охоронної зони
саме з підстави наявності поруч
шкідливого виробництва, ким, коли,
якою саме площею та конфігурацією і в
якому порядку мала бути створена
охоронна зона з приводу наявності
поруч шкідливого виробництва, де саме
в позові або документах, поданих
Прокурором до початку розгляду справи
по суті, Прокурором визначена саме така
підстава позову, як не створення
охоронної зони з приводу наявності
поруч шкідливого виробництва, чи
належать лінії електропередач саме
Відповідачу-2, якщо ні - чому саме він
має створювати зазначені охоронні
зони, хто був зацікавленою особою у
встановленні сервітуту на частину
земельної ділянки, зайняту існуючою
водовідвідною канавою, а отже мав право
вимагати і мав бути ініціатором
укладення договору такого сервітуту,
чи був такою особою Відповідач-2, якщо
ні - чому саме він мав його розробляти.

Крім того, Прокурором не
зазначено, які саме конкретні, чітко
визначені права держави порушені
Відповідачами не укладенням сервітуту
щодо використання земельної ділянки
під водовідвідною канавою та охоронних
зон навколо ліній електропередач, що
підтверджувало б право Прокурора
звернутися з даним позовом до
господарського суду відповідно до ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідачем-1 витребуваних
ухвалою суду від 17.02.2014 документів
також не надано.

Разом з тим, подальше відкладення
розгляду справи не є можливим, оскільки
встановлений ст.69 Господарського
процесуального кодексу України
двомісячний строк розгляду справи
скінчився.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 Господарського
процесуального кодексу у виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 17.02.2014 за клопотанням
представника Відповідача-2 строк
розгляду спору було продовжено до
04.03.2014.

Іншої можливості продовження даного
строку судом чинною редакцією
зазначеної статті не передбачено.

Відповідно до ч.4 ст.29 Господарського
процесуального кодексу України:

"Прокурор, який бере участь у справі,
несе обов'язки і користується правами
сторони, крім права на укладення
мирової угоди."

У пункті 4.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
26.12.2011 року №18 зазначено, зокрема,
наступне.

"При вирішенні питання щодо залишення
позову без розгляду (стаття 81 ГПК)
господарським судам слід мати на
увазі, що застосування пункту 5 частини
першої цієї статті можливо лише за
наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - протоколі такого
засідання;

- витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто
за їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або
в порядку статті 38 названого Кодексу,
чи не направив свого представника в
засідання господарського суду без
поважних причин. Отже, перш ніж
залишити позов без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
поважність.

Поважними, з урахуванням
конкретних обставин справи,
вважаються причини, які за об'єктивних,
тобто не залежних від позивача,
обставин унеможливлювали або істотно
утруднювали вчинення ним відповідних
процесуальних дій; при цьому береться
до уваги й те, чи вживав позивач заходів
до усунення цих обставин або
послаблення їх негативного впливу
на виконання позивачем
процесуальних обов'язків, покладених
на нього судом. Відповідні докази
подаються позивачем і оцінюються
господарським судом за загальними
правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення
позивачем таких причин суд вправі, в
залежності від конкретних обставин
справи, або залишити позов без
розгляду, або розглянути справу за
наявними в ній доказами."

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає залишенню без розгляду
відповідно до п.5 ч.1 ст.81
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч.4 ст.81
Господарського процесуального кодексу
України:

„Після усунення обставин, що зумовили
залишення позову без розгляду, позивач
має право знову звернутися з ним до
господарського суду в загальному
порядку."

Згідно п.12 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
№6 "Про судове рішення" ухвали
господарських судів набирають
законної сили в день їх винесення, якщо
інше не передбачено законом (зокрема,
частинами п'ятою та шостою статті
12211ГПК).

Керуючись п.5 ч.1 ст.81, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

У Х В А Л И В:

Позов залишити без розгляду.

Суддя
І.В. Кушнір

927/1624/13