КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р. Справа№ 910/641/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шипка В.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

при секретарі
Матвєєнко Т.Є.

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

на ухвалу господарського суду міста
Києва від 23.01.2014р.

у справі № 910/641/14 (суддя: Мандичев Д.В.)

за заявою Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі

Головного управління
Міндоходів у м. Києві

до Дочірнього підприємства
"Лада-центр"

про порушеня справи про
банкрутство

за участю представників:

від заявника: Пісна Д.В. - дов. № 99
від 26.09.2013р.

від боржника: не з»явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 23.01.2014р. у справі № 910/641/14 заяву
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою
господарського суду м. Києва від
23.01.2014р. Державна податкова інспекція у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
звернулась з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
ухвалу господарського суду м. Києва від
23.01.2014р. у справі № 910/641/14 скасувати та
направити справу до господарського
суду м. Києва для вирішення питання
щодо прийняття заяви ДПІ про порушення
справи про банкрутство.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014р.
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві було прийнято до
провадження і розгляд справи
призначено на 04.03.2014р.

Встановлено, що в судове засідання
04.03.2014р. представник боржника не
з»явився, причини неявки суду не
повідомив. Хоча про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

У зв'язку з тим, що строк розгляду спору
по даній справі закінчується
представником заявника в судовому
засіданні 04.03.2014р. подано клопотання
про продовження строку розгляду справи
на підставі ст.69 ГПК України.

Відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.03.2014р.
продовжено строк вирішення спору у
справі № 910/641/14 на п'ятнадцять днів та
розгляд справи № 910/641/14 відкладено на
18.03.2014р. у зв»язку з витребуванням
додаткових документів.

Через відділ документального
забезпечення 11.03.2014р. представником
апелянта на вимогу суду від 04.03.2014р.
було подані документи.

Встановлено, що в судове засідання
18.03.2014р. представник боржника не
з»явився, причини неявки суду не
повідомив.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутність представника
боржника.

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційної інстанції
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника
заявника, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
перевіривши правильність застосування
норм права місцевим господарським
судом, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Державна податкова інспекція у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
звернулась до господарського суду м.
Києваз заявою про порушення справи про
банкрутство Дочірнього підприємства
"Лада-центр", у зв'язку з неможливістю
останнього погасити заборгованість .

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 23.01.2014р. у справі № 910/641/14 заяву
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
повернуто без розгляду.

Ухвала місцевого суду мотивована тим,
що заявником долучено до заяви про
порушення справи про банкрутство
постанову про відкриття виконавчого
провадження №28644970 від 19.08.2011р.,
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу №28644970 від 24.09.2012р.,
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва №2а-16855/10/2670 від 11.03.2011р.,
виконавчий лист №2а-16855/10/2670 від 24.05.2011.
Як вбачається з резолютивної частини
Постанови окружного адміністративного
суду м. Києва №2а-16855/10/2670 від 11.03.2011р.,
Окружним Адміністративним судом м.
Києва постановлено "Звернути стягнення
на активи ДП "Лада-Ценнтр" з метою
погашення податкового боргу", що у
розумінні норм Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом
не є грошовим зобов'язанням, а
майновими вимогами.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов не вірного висновку
про повернення без розгляду заяви
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
враховуючи наступне.

Відповідно до податкового боргу який
виник у ДП «Лада Центр» на підставі
поданих податкових декларацій тобто за
самостійно узгоджених зобов'язаннями,
а саме: декларацій з податку на
прибуток підприємства за 2009 рік від
01.06.2010 р. № 441907 та податку на додану
вартість за 2009 рік від 27.05.2010 р. № 441833,
ним було визначено до сплати наступні
суми податкових зобов'язань: з податку
на прибуток підприємства в розмірі 4 224
195,00 грн.; з податку на додану вартість в
розмірі 3 841 896,00 грн., на загальну суму 8
066 091,00 грн., які не були сплачені
Боржником у відповідності до вимог
Закону -2181. З метою вжиття всіх заходів
передбачених Законом -2181 ДПІ
звернулася до Окружного
адміністративного суду з позовом про
стягнення податкової заборгованості з
ДП «Лада Центр» .

Окружним адміністративним судом м.
Києва було винесено постанову про
задоволення позову частково у розмірі 8
059 151, 00 грн., результативною частою якої
звернення на стягнення на активи
Боржника з метою погашення податкового
боргу тобто судом винесено правомірне
рішення в межах та спосіб передбачений
ст. 3 Закону - 2181.

Відповідності до ст. 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність» активи - ресурси,
контрольовані підприємством у
результаті минулих подій, використання
яких, як очікується приведе до
отримання економічних вигод у
майбутньому.

Згідно ст. 213 Господарського кодексу
України метою врегулювання
заборгованості неплатоспроможного
боржника у процедурах, зазначених у
статті 212 цього Кодексу,
використовуються майнові активи, які
належать йому на підставі речових та
зобов'язальних прав, а також права
інтелектуальної власності.

Окрім того згідно п. 1.7 ст. 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язання платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ
(чинний на момент виникнення
податкового боргу) активи платника
податків - кошти, матеріальні та
нематеріальні цінності, що належать
юридичній або фізичній особі за правом
власності або повного господарського
відання.

Відповідно до п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язання
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
джерелами погашення податкового боргу
платника податків за рішенням органу
стягнення, які є виконавчими
документами, є будь-які активи платника
податків (його філій, відділень, інших
відокремлених підрозділів) з
урахуванням обмежень, визначених цим
Законом, а також іншими законами.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вражає, що ДПІ було вжито всіх заходів
щодо стягнення податкового боргу ДП
«Лада Центр» у розмірі 8 059 151,00 грн., що
підтверджено постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва у
справі № 2а-16855/10/2670, виконавчим листом
від 24.05.2011 року у справі 2а- 16855/10/2670,
постановою № 28644970 від 19.08.2011 року про
відкриття виконавчого провадження
державним виконавце Маховою Д.А. та
постановою про повернення документа
стягувачеві № 28644970 від 24.09.2012 року.

Відповідноі до п. 1 ст.1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ (далі - Закон №
2343) грошове зобов'язання - зобов'язання
боржника сплатити кредитору певну
грошову суму відповідно до
цивільно-правового правочину
(договору) та на інших підставах,
передбачених законодавством України.
До грошових зобов'язань відносяться
також зобов'язання щодо сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів), страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування;
зобов'язання, що виникають внаслідок
неможливості виконання зобов'язань за
договорами зберігання, підряду, найму
(оренди), ренти тощо та які мають бути
виражені у грошових одиницях. До складу
грошових зобов'язань боржника, в тому
числі зобов'язань щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування, не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції, визначені на
дату подання заяви до господарського
суду, а також зобов'язання, які виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю і
здоров'ю громадян, зобов'язання з
виплати авторської винагороди,
зобов'язання перед засновниками
(учасниками) боржника - юридичної особи,
що виникли з такої участі. Склад і
розмір грошових зобов'язань, у тому
числі розмір заборгованості за
передані товари, виконані роботи і
надані послуги, сума кредитів з
урахуванням відсотків, які
зобов'язаний сплатити боржник,
визначаються на день подання до
господарського суду заяви про
порушення справи про банкрутство, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Отже, на думку колегії суддів місцевим
судом при винесені ухвали про
повернення заяви про порушення
провадження у справі про банкрутство
ДП «Лада Центр» не правильно було
застосовано поняття звернення
стягнення на активи Боржника з метою
погашення податкового боргу.

Приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у
випадках скасування апеляційною
інстанцією ухвал про відмову у
прийнятті позовної заяви або заяви про
порушення справи про банкрутство, про
повернення позовної заяви або заяви
про порушення справи про банкрутство,
зупинення провадження у справі,
припинення провадження у справі, про
залишення позову без розгляду або
залишення заяви у провадженні справи
про банкрутство без розгляду справа
передається на розгляд місцевого
господарського суду.

Враховуючи усе вищевикладене, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга Державної податкової інспекції
у Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
підлягає задоволенню, ухвала
господарського суду м. Києва від
23.01.2014р. у справі № 910/641/14 - підлягає
скасуванню, а справа - передачі на
розгляд до місцевого господарського
суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на ухвалу
господарського суду м. Києва від
23.01.2014р. у справі № 910/641/14 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду м. Києва
від 23.01.2014р. у справі № 910/641/14 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/641/14 передати на
розгляд до господарського суду м.
Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
В.В. Шипко

Судді
А.А. Верховець

О.М. Остапенко