ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 р.
Справа № 914/631/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Прокурора Сихівського
району м. Львова в інтересах держави в
особі: Львівської міської ради в особі:
Львівського міського комунального
підприємства «Львівтеплоенерго» (м.
Львів)

до відповідача:
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (м. Львів)

про: стягнення боргу в сумі 92761,66 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Пшеничній В.С.

Представники:

від прокурора: Леонтьєва Н.Т. - ст.
прокурор прокуратури м. Львова,
посвідчення №005508 від 24.09.2012 року.

від позивача: Трофимчук О.В. -
довіреність №51 від 17.12.2012 року.

від відповідача: Куцак В.Л. -
довіреність №3 від 08.01.2014 року.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Прокурора Сихівського району м. Львова
в інтересах держави в особі: Львівської
міської ради в особі: Львівського
міського комунального підприємства
«Львівтеплоенерго» (м. Львів) до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (м. Львів) про стягнення боргу в
сумі 92761,66 грн.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 26.02.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 04.03.2014 року.
Ухвалою суду від 04.03.2014 року розгляд
справи відкладено до 11.03.2014 року, у
зв'язку з клопотанням представників
прокурора та позивача. Ухвалою суду від
11.03.2014 року розгляд справи відкладено
до 18.03.2014 року, для надання доказів та у
зв'язку з відсутністю представника
відповідача.

Прокурор вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
26.02.2014 року, про відкладення від 04.03.2014
року, від 11.03.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання забезпечив.

04.03.2014 року за вх.№9098/14 прокурор подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
26.02.2014 року, про відкладення від 04.03.2014
року, від 11.03.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання забезпечив.

11.03.2014 року за вх.№10482/14 позивач подав
додаткове пояснення по справі.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
26.02.2014 року, про відкладення від 04.03.2014
року, від 11.03.2014 року не виконав, явку
повноважного представника забезпечив.

04.03.2014 року за вх.№8886/14 відповідач подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

18.03.2014 року за вх.№11458/14 відповідач
подав клопотання про долучення
додаткових доказів до матеріалів
справи.

18.03.2014 року за вх.№11552/14 відповідач
подав відзив на позовну заяву, в якому
позовні вимоги на суму 92761 (девяносто
дві тисячі сімсот шісдесят одна) грн. 66
коп. визнав в повному обсязі.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну
та резолютивну частини рішення
виготовлено, підписано та оголошено
18.03.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, між
Львівським міським комунальним
підприємством «Львівтеплоенерго»
(надалі - ЛМКП «Львівтеплоенерго»,
позивач) та Квартирно-експлуатаційним
відділом м. Львова (надалі - КЕВ м.
Львова, відповідач) 14.11.2013 року укладено
договір підряду №4-13К (надалі - Договір),
у відповідності до п.1.1. якого, позивач
зобов'язується виконати підрядні
роботи по ремонту трубопроводу ЦО на
об'єкті КЕВ м. Львова на ділянці від ТК1
до житлових будинків по вул.
Стрийській, 69-71 (II черга) з
використанням своїх матеріалів, а
відповідач (Замовник), згідно п.1.3
Договору, зобов'язується прийняти і
оплатити виконані роботи згідно з
актами виконаних робіт по формі №КБ-2в.

Прокурор зазначає, що укладений
Договір є підставою для виникнення у
його сторін господарських зобов'язань,
а саме майново-господарських
зобов'язань, згідно ст.ст. 173, 174
Господарського кодексу України (ст.ст.
11, 202, 509 Цивільного кодексу України),
які, згідно ст.629 Цивільного кодексу
України, є обов'язковими для виконання
сторонами.

Прокурор звертає увагу на те, що
Львівське міське комунальне
підприємство «Львівтеплоенерго»
належним чином виконало обов'язки,
покладені на нього п.1.1 Договору, що
підтверджується підписаним обома
сторонами Актом б/н приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року. В свою чергу,
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Львова не виконуються покладені на
нього договором зобов'язання щодо
оплати виконаних робіт, відповідно до
п. 1.3, п.2.5, п.4.2 Договору.

Прокурор наголошує, що Львівське
міське комунальне підприємство
«Львівтеплоенерго» скеровувало на
адресу відповідача претензію про
необхідність невідкладного погашення
заборгованості за виконані роботи.
Однак, відповідач на неї належним чином
не відреагував, загальної суми
заборгованості не сплатив, що і стало
підставою звернення до суду із цим
позовом.

Відтак, за твердженням прокурора,
станом на день подання позовної заяви
до суду заборгованість відповідача
перед позивачем за вказаним договором
становить 92761 (девяносто дві тисячі
сімсот шісдесят одна) грн. 66 коп., згідно
розрахунку заборгованості, що
додається до позовної заяви.

Прокурор зазначає, що, оскільки ЛМКП
«Львівтеплоенерго» перебуває у
комунальній власності, його доходи
являються суттєвим джерелом
надходжень як в місцевий бюджет, так і
державний бюджет України. Несвоєчасне
виконання та невиконання відповідачем
умов вищевказаного договору
призводить до зменшення фінансових
надходжень в бюджети різних рівнів, що
веде до заподіяння шкоди інтересам
держави, а також призводить до зниження
якості послуг, що надаються ЛМКП
„Львівтеплоенерго". Крім того,
несвоєчасне внесення платежів
призводить до виникнення та збільшення
в ЛМКП «Львівтеплоенерго»
заборгованості за спожитий природний
газ, що заподіює істотну шкоду
економічним інтересам держави.

Держава зацікавлена в належній
поведінці суб'єктів господарювання,
яку закріплено в законах та інших
нормативно-правових актах.

Відповідно до ст.121 Конституції
України, на органи прокуратури
покладено обов'язок представництва
інтересів держави в суді у випадках,
визначених законом.

Право на звернення прокурора до суду в
інтересах держави передбачено ст.ст. 20,
36-1 Закону України «Про прокуратуру» та
ст.2 ГПК України.

Враховуючи те, що «інтереси держави» є
оціночним поняттям, прокурор чи його
заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави.

У відповідності до ст. 36-1 Закону
України «Про прокуратуру», підставою
представництва у суді інтересів
держави є: наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.

Позивач позицію прокурора, що
викладена у позовній заяві, підтримує
повністю, просить суд позов задоволити
в повному обсязі.

18.03.2014 року за вх.№11552/14 відповідач
подав відзив на позовну заяву, в якому
позовні вимоги на суму 92761 (девяносто
дві тисячі сімсот шісдесят одна) грн. 66
коп. визнав в повному обсязі.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
в тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530
Цивільного кодексу України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Порушенням
зобов'язання, відповідно до статті 610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, в разі порушення зобов'язання,
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, між Львівським
міським комунальним підприємством
«Львівтеплоенерго» (надалі - ЛМКП
«Львівтеплоенерго», позивач) та
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Львова (надалі - КЕВ м. Львова,
відповідач) 14.11.2013 року укладено
договір підряду №4-13К (надалі - Договір),
у відповідності до п.1.1. якого, позивач
зобов'язується виконати підрядні
роботи по ремонту трубопроводу ЦО на
об'єкті КЕВ м. Львова на ділянці від ТК1
до житлових будинків по вул.
Стрийській, 69-71 (II черга) з
використанням своїх матеріалів, а
відповідач (Замовник), згідно п.1.3
Договору, зобов'язується прийняти і
оплатити виконані роботи, згідно з
актами виконаних робіт по формі №КБ-2в.

Укладений Договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст.ст. 173, 174 Господарського
кодексу України, а також ст.ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, які, згідно
ст.629 Цивільного кодексу України, є
обов'язковими для виконання сторонами.

Львівське міське комунальне
підприємство «Львівтеплоенерго»
належним чином виконало обов'язки,
покладені на нього п.1.1 Договору, що
підтверджується підписаним обома
сторонами Актом б/н приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2013 року. В свою чергу,
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Львова не виконуються покладені на
нього договором зобов'язання щодо
оплати виконаних робіт, відповідно до
п. 1.3, п.2.5, п.4.2 Договору.

Львівське міське комунальне
підприємство «Львівтеплоенерго»
скеровувало на адресу відповідача
претензію про необхідність
невідкладного погашення
заборгованості за виконані роботи.
Однак, відповідач на неї належним чином
не відреагував, загальної суми
заборгованості не сплатив, що і стало
підставою звернення до суду із цим
позовом.

Згідно ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі
визнання відповідачем позову,
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних інтересів інших осіб.

18.03.2014 року за вх.№11552/14 відповідач
подав відзив на позовну заяву, в якому
позовні вимоги на суму 92761 (девяносто
дві тисячі сімсот шісдесят одна) грн. 66
коп. визнав в повному обсязі. Також, у
суду відсутні докази, що такі дії
відповідача суперечать законодавству
або порушують права і охоронювані
інтереси інших осіб.

Отже, судом встановлено, що, станом на
день подання позовної заяви до суду,
заборгованість відповідача перед
позивачем за вказаним Договором
становить 92761 (девяносто дві тисячі
сімсот шісдесят одна) грн. 66 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Належних доказів наявності
передбачених законом чи договором
підстав для звільнення відповідача від
відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не
подав докази погашення боргу в повному
обсязі, позовні вимоги визав повністю,
явку повноважного представника в
судове засідання забезпечив.

Враховуючи, що прокурором представлено
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження позовних
вимог, а відповідач позовні вимоги
визнав, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги Прокурора Сихівського
району м. Львова в інтересах держави в
особі: Львівської міської ради в особі:
Львівського міського комунального
підприємства «Львівтеплоенерго» (м.
Львів) до Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Львова (м. Львів) про
стягнення боргу в сумі 92761 (девяносто
дві тисячі сімсот шісдесят одна) грн. 66
коп. є обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір», від сплати судового
збору звільняються органи прокуратури
при здійсненні представництва
інтересів громадян або держави в суді.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід стягнути з
відповідача, оскільки спір виник з його
вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
43, 33, 43, 49, 78, 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задоволити.

2. Стягнути з
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (79016, м. Львів, вул. Шевченка 3а,
) на користь Львівського
міського комунального підприємства
«Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Д.
Апостола, 1, , р/р №2
в ПАТ «Мегабанк», МФО 351619) 92761 (девяносто
дві тисячі сімсот шісдесят одна) грн. 66
коп. основного боргу.

3. Стягнути з
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (79016, м. Львів, вул. Шевченка 3а,
) на користь Державного
бюджету України (отримувач коштів: ГУ
ДКСУ у Личаківському районі м.Львова,
код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк
отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській
області, код банку отримувача (МФО): 825014,
рахунок отримувача: 3006, код
класифікації доходів бюджету: 22030001, код
ЄДРПОУ суду: 03499974) 1855 (одна тисяча
вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 23 коп.
судового збору.

4. Накази видати, в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Суддя:
В.М. Пазичев

Повний текст рішення виготовлення та
підписано 21.03.2014 року