ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
Справа № 925/245/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду розглянув справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «СУМИФІТОФАРМАЦІЯ»,
м. Суми, Зарічний район, вул. Заливна,
буд. 11, поверх 1

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 22 553,27 грн.
заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Литвиненко В.О. - за
довіреністю;

від відповідача: участі не брав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сумифітофармація»
звернулося в господарський суд
Черкаської області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
поставлену лікарську рослинну
сировину згідно договору від 14.09.2012р.
№0914 в розмірі 22 553,27 грн., в тому числі 17
154,89 грн. основного боргу, 1 402,33 грн.
штрафу, 3 996,05 грн. пені та відшкодування
судових витрат.

Представник позивача вимоги підтримав
та просив їх задовольнити. Подав суду
копію заяви відповідача про визнання
боргу на суму 18640 грн.

Відповідач вимоги не заперечив,
доказів погашення боргу не подано.
Відповідач належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
спору, про що свідчить розписка від
20.02.2014р. у поштовому повідомленні (а.с.
35).

Суд вважає, що відповідач мав достатньо
часу для надання мотивованих
заперечень по суті заявленого позову
чи направлення суду доказів
об'єктивної неспроможності заперечити
вимоги.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній доказами та
матеріалами відповідно положень ст. 75
ГПК України.

Інших доказів не подано. Сторони не
наполягали на витребуванні додаткових
доказів від сторін та третіх осіб.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, заслухавши пояснення
представника позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
часткового задоволення.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Сторони спірного договору є
самостійними юридичними особами та
суб'єктами господарювання на ринку
товарів та послуг.

14.09.2012р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «СУМИФІТОФАРМАЦІЯ»
(Покупець - Позивач по справі), в особі
директора Зюріна Юрія Володимировича,
що діє на підставі Статуту, та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Постачальником - Відповідач по справі),
що діє на підставі Свідоцтва про
реєстрацію, було укладено договір №0914
(Далі - Договір), предметом якого є
постачання та продаж лікарської
рослинної сировини.

Тобто, між сторонами виникли договірні
відносини купівлі-продажу лікарської
рослинної сировини, що регламентовані
гл. 54 ЦК України. Триваючі договірні
відносини не заперечені сторонами, не
визнані в установленому порядку
недійсними.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах
двостороннього, оплатного, строкового,
консенсуального договору постачання
(купівлі-продажу) лікарської сировини
№0914 від 14.09.2012р. (а.с. 11-13).

Згідно частини 1 ст. 173 ГК України
зобов'язання, що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта,
або утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 656, 669, 673 ЦК України сторони
погодили ціну, кількість, асортимент,
якість товару у Специфікації №1 до
договору (а.с. 15).

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1.1. договору
Постачальник (відповідач)
зобов'язується поставити та передати у
власність Покупця (позивача) лікарську
рослинну сировину (бузина), а покупець
зобов'язується прийняти його та
оплатити на умовах договору.

Погоджена партія товару складається з
2000 кг плодів бузини на загальну суму 44000
грн. зі строком постачання - вересень
2012р.

Згідно вимог п. 4.2 договору покупець
оплачує вартість товару, що
придбавається, на підставі
виставленого постачальником рахунку
за погодженою ціною в безготівковій
формі:

- 70% погодженої вартості партії
товару протягом 7 календарних днів з
моменту погодження специфікації;

- 30% вартості партії товару
на протязі 20 календарних днів з моменту
поставки партії товару.

На виконання умов договору позивач
перерахував відповідачу кошти:

- платіжне доручення №3813 від 19.09.2012р. -
10000 грн. (а.с. 16);

- платіжне доручення №3928 від 27.09.2012р. -
20000 грн. (а.с. 17);

- платіжне доручення №4817 від 20.11.2012р. -
30000 грн. (а.с. 18)

Відповідач свої зобов'язання виконав
частково:

- 14.09.2012р. за видатковою накладною №14/09
поставлено покупцю плоди чорної бузини
1362,576 кг на суму 29976,67 грн. (а.с. 19);

- 12.03.2013р. за видатковою накладною №12
поставлено покупцю плоди чорної бузини
118 кг на суму 2360 грн. та плодів горобини
41,3 кг на суму 1652 грн. (а.с. 21).

Після неодноразових вимог позивача
відповідач повернув позивачу отриману
передоплату:

- платіжне доручення №2859567 від 29.12.2012р. -
3311,88 грн.;

- платіжне доручення №3035017 від 11.04.2013р. -
2574,26 грн.;

- платіжне доручення №3766526 від 06.06.2013р. -
2970,30 грн. (а.с. 23-25).

Заборгованість відповідача по
переоплаті складає 17154,89 грн., що є
предметом спору та підтверджена
вказаними документами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Відповідно до положень частини 2 ст. 693
ЦК України при ухиленні продавця від
передачі товару в установлений строк
покупець має право вимагати від
постачальника повернення суми
попередньої оплати.

Враховуючи письмове зобов'язання
відповідача на проведення розрахунку
до 25.03.2014р., суд вважає доведеним право
позивача на стягнення з відповідача
передоплати в сумі 17154,89 грн.

Сторони передбачили п. 5.2. договору
відповідальність продавця в розмірі 10%
штрафу від вартості партії товару при
порушенні строків поставки товару
покупцю. Суд враховує, що договір про
забезпечення неустойкою зобов'язання
укладено в письмовому виді відповідно
до приписів ст. 546-548 ЦК України. Станом
на 01.10.2012р. відповідач не передав
покупцю товар на суму 14023,33 грн. сума
штрафу складає 1402,33 грн. та підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача. Відповідач не заявляв про
застосування скорочених строків
позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до умов п. 5.5. договору
порушення постачальником строків
постачання сировини є неправомірним
користуванням постачальником
грошовими коштами позивача (покупця) як
грошове зобов'язання. Сторони
домовились про відповідальність
постачальника в розмірі 2% вартості
непоставленого товару за кожен день
прострочення. Суд враховує свободу
договору між сторонами.

Позивач розраховує свою вимогу про
стягнення пені з урахуванням обмеження
розміру пені двома обліковими ставками
НБУ відповідно до ЗУ «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання» за
період з 01.10.2012р. по 13.02.2014р. (а.с. 10).
Вимоги обґрунтовані, але підлягають до
часткового задоволення.

Розрахунок позивача перевірено судом
за допомогою калькулятора санкцій
апаратного комплексу
«Еліт:Ліга-Закон». Суд застосовує
положення п. 6 ст. 232 ГК України та
присуджує до стягнення 1878,95 грн. пені
за період 01.10.2012р. - 28.03.2013р. - скорочений
строк нарахування в 6 місяців. В решті
вимог належить відмовити за
необгрунтованістю.

Відсутність фінансової можливості у
відповідача для розрахунку з позивачем
(покупцем) не є підставою звільнення
відповідача від проведення розрахунку
з позивачем.

Відповідач не заперечив та не
спростував належними доказами, в
розумінні вимог ст. 33 ГПК України,
доводи та вимоги позивача про
необхідність розрахунку за неотриману
сировину.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача
повністю та стягнути на користь
позивача 1827 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер фізичної особи-платника податків
НОМЕР_1, номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «СУМИФІТОФАРМАЦІЯ»,
м. Суми, Зарічний район, вул. Заливна,
буд. 11, поверх 1, , номер
рахунку в банку невідомий

17 154,89 грн. основного боргу, 1 402,33 грн.
штрафу, 1878,95 грн. пені та 1827 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 19.03.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба