ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.03.14 Справа № 904/9793/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія"НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі", м.Дніпропетровськ

про стягнення 53 779 691 грн. 24 коп.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Талан О.Л. , дов. від
27.08.12

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", звернулося до
господарського суду з позовом до
Міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" про стягнення 53 779 691 грн. 24 коп.

Позовні вимоги мотивовані порушенням
умов договору №14/2310/11 на купівлю
-продаж природного газу від 30.09.11.

В судовому засіданні 21.01.14. у справі
оголошено перерву до 11.02.14

Ухвалою суду від 11.02.14 розгляд справи
відкладено на 27.02.14.

Ухвалою суду від 27.02.14 розгляд справи
відкладено на 03.03.14.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про причини неявки не повідомив,
повідомлений належним чином.

Відповідач проти позову заперечує
частково, оскільки сума 427 432,86 грн. була
сплачена після подання позову 17.12.13.
Просить суд зменшити розмір пені.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення, оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (Продавець) і
Відповідачем (Покупець), укладений
договір №14/2310/11 на купівлю-продаж
природного газу (Договір).

Відповідно до п.1.1 якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у ІV кварталі 2011 року та у 2012
році імпортований природний газ (за
кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", далі-газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а Покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що газ,
який продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Продавець передає Покупцеві з 01 жовтня
2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі
до 124 800 тис.куб.м. (п.2.1 договору).

Цей договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками Сторін і діє в
частині реалізації газу з 01 жовтня 2011
року по 31 грудня 2012 року, а в частині
проведення розрахунків за газ та
послуг з його транспортування -до
повного погашення заборгованості (п.11.1
договору).

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

На виконання умов договору, Позивачем,
в жовтні 2011р., а також з вересня по
грудень 2012, передано Відповідачу
природний газ об'ємом 80657,648 тис.м3 на
загальну суму 105 596 992,78 грн., що
підтверджується актами передачі -
приймання природного газу (а.с. 29-37).

Відповідно до п.6.1 договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключного
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов договору Відповідач
своєчасно не розрахувався за
поставлений природний газ, що
підтверджується матеріалами справи, та
не спростовується Відповідачем.

Станом на день подання позову, сума
заборгованості складала 41 659134,67 грн.

Після подання позову, Відповідач 17.12.13
перерахував на користь Позивача 427 432,86
грн., що підтверджується матеріалами
справи.

Таким чином, провадження за позовними
вимогами в частині стягнення 427 432,86
грн. основного боргу, підлягає
припиненню на підставі пункту 1-1 ч. 1 ст.
80 ГПК України за відсутністю предмету
спору.

За таких обставин, позовні вимоги в
сумі 41 231 701,81 грн. є обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню.

У разi порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки
(п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст. 549 ЦК
України).

Відповідно до п.7.2 договору у разі
невиконання Покупцем умов п.6.1 цього
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

За несвоєчасну оплату позивач
нарахував відповідачу пеню в сумі
4326411,64 грн. згідно наступного
розрахунку:

за період з 05.12.12 по 27.12.12 в сумі 75 505,25
грн.; за період з 15.12.12 по 17.05.13 в сумі 747
073,49 грн.; за період з 15.01.13 по 28.11.13 в сумі
3503832,90 грн.

Відповідач надав заяву про
застосування строку позовної давності
до вимог про стягнення пені в сумі 47 115,52
грн., що заявлена позивачем за сумою
боргу в розмірі 10 448 867,17 грн. за період
прострочки з 05.12.12 по 15.12.12 (див.
розрахунок а.с. 11).

Відповідно до статті 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог: про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовну заяву подано 16.12.13. А отже, за
вимогами про стягнення пені
нарахованої до 16.12.12, сплив строк
позовної давності. За розрахунком суду,
ця сума складає 47 105,55 грн.

Згідно п. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Таким чином, в задоволенні позовних
вимог про стягнення пені в сумі 47105,55
грн., що заявлена позивачем за сумою
боргу в розмірі 10 448 867,17 грн. за період
прострочки з 05.12.12 по 15.12.12 включно, слід
відмовити.

Крім того, позивач обгрунтовано
нарахував та просить стягнути з
відповідача штраф в розмірі 7% в сумі 6 152
227,82 грн.

Відповідач просить суд зменшити розмір
штрафних санкцій, посилаючись на
відсутність вини у простроченні
виконання зобов'язання.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 ГПК України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання. Ця
процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»). У резолютивній
частині судового рішення зазначається
про часткове задоволення позову і
розмір суми неустойки, що підлягає
стягненню. Судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення неустойки.

Так, частиною 1 ст. 233 ГК України
закріплено, що суд має право зменшити
розмір санкцій, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

При розгляді питання щодо можливості
зменшення розміру пені та штрафу
господарським судом встановлено, що:

- відповідач не є фактичним споживачем
газу, оскільки згідно п.1.2. Договору газ
використовувався виключно для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням те
релігійними організаціями;

- заборгованість за спожиту теплову
енергію виникла в зв'язку з несплатою
основною категорією споживачів
природного газу за даними договору це -
населення;

- діючим законодавством не надано право
Відповідачу нараховувати та стягувати
пеню за несвоєчасну оплату наданих
послуг з населення;

- Відповідач сплачу суму боргу
добровільно, кошти надходили на
рахунок позивача майже щоденно;

- вина Відповідача у виникненні
заборгованості відсутня, так як
підприємство в надходженні грошових
коштів залежить від оплати населення,
бюджету, інших суб'єктів
господарювання, ніякої другої
діяльності не веде і не має інших
доходів;

- Відповідачем приймалися заходи для
відшкодування споживачами теплової
енергії заборгованості з метою
подальшого перерахування позивачу.
Лише о 2012-2013 р.р. Відповідачем подано до
судів майже 4 500,00 позовних заяв на
загальну суму 28 253 520,00 грн.; пред'явлено
до виконання ВДВС виконавчих
документів на суму 26,5млн. грн.;

- Відповідач в повному обсязі
перераховує суму одержаних субвенцій
(дотації).

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з
власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи, те, що Відповідач є
комунальним підприємством та
неприбутковою організацією, газ
споживає не для власних потреб, а для
населення, теплову енергію поставляє
населенню за регульованими цінами
фактично збитково, заборгованість
населення перед Відповідачем складає
суму понад 28 253 520,00 млн. грн., що є
безпосередніми причинами неналежного
виконання зобов'язання, ступінь
виконання зобов'язання (понад 61%),
поведінки винної сторони (вжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
намагання негайного добровільного
усунення нею порушення та його
наслідків), суд вважає за можливе
зменшити розмір пені та штрафу на 50 %:
пеню - до 2 139 653,04 грн., штраф - до 3076113,91
грн.

Зазначена позиція, також викладена у
постанові ВГСУ № 19/49-10 (9/188-09) від 26.10.10 та
у постанові ВГСУ № 6/5005/6105/2012 від 03.04.13.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з Відповідача 3% річних у
розмірі 1 418 079,51 грн. та інфляційних
втрат в розмірі 223 837,60 грн. (за період з
23.05.12 по 23.11.12) є обґрунтованими та
такими що підлягають задоволенню.

Відповідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
господарські витрати покладаються на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 193, 229, 230, 231, 232, 233 Господарського
Кодексу України, ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610, 611,
625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ,
пр. К Маркса,37, код 3208277) на користь
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул.
Шолуденка,1, код 313011,81 грн. суми
основного боргу, 2 139 653,04 грн. - пені, 3
076113,91 грн. -штрафу, 1 418 079,51 грн.- 3% річних,
223 837,60 грн.- інфляційних втрат, судовий
збір в розмірі 68 820,00грн.

В частині позовних вимог про стягнення
427 432,86 грн. основного боргу -
провадження припинити.

В частині решті позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом. Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 03.03.14.

Суддя
М.О.Ніколенко