ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Справа № 923/1324/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого,
(доповідач) Жукової Л.В., Нєсвєтової
Н.М.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуДочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"на постанову та на
рішенняОдеського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року
господарського суду Херсонської
області від 05.11.2013 рокуу справі
господарського судуХерсонської
областіза позовомДочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"доКомунального підприємства
"Цюрупинськ-Сервіс" Цюрупинської
міської радипростягнення 166 284,47 грн. в
засіданні взяли участь представники:

- позивача:Петренко А.С.,-
відповідача:Колес"янкін М.І.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Дочірня компанія "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК
"Газ України" НАК "Нафтогаз України")
звернулась до господарського суду
Херсонської області з позовом до
Комунального підприємства
"Цюрупинськ-Сервіс" Цюрупинської
міської ради (далі - КП
"Цюрупинськ-Сервіс") про стягнення 94659,08
грн. пені, 17659,62 грн. інфляційних втрат,
53965,77 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань щодо своєчасної оплати
поставленого позивачем природного
газу за договором № 06/10-226/8 ТЕ-33 про
закупівлю природного газу за державні
кошти від 20.12.2010 року.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 05.11.2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто на
користь позивача 17659,62 грн. інфляційних
втрат, 53965,77 грн. 3% річних та 1433,07 грн.
судового збору. В задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року
рішення господарського суду від 05.11.2013
року залишено без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" подала касаційну
скаргу, в якій просить постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 19.12.2013 року та рішення
господарського суду Херсонської
області від 05.11.2013 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення 94659,08 грн. пені скасувати
і прийняти нове рішення, яким ці
позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до прийняття незаконних
судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 20.12.2010 року між ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України"
(постачальник) та КП "Цюрупинськ-Сервіс"
(покупець) був укладений договір №
06/10-26/8 ТЕ-33 про закупівлю природного
газу за державні кошти, відповідно до
умов якого, постачальник зобов'язався
поставити покупцю імпортований
природний газ, а покупець зобов'язався
прийняти і оплатити природний газ в
обсязі, зазначеному у п.1.2 цього
договору.

Згідно з п. 10.1 договору, в редакції
додаткової угоди №1 до договору №06/10-26/8
ТЕ-33, цей договір набирає чинності з
дати його підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, діє у частині
поставки газу з 01.01.2011 року до 31.12.2011
року включно, а у частині розрахунків
за газ - до їх повного здійснення.

Взяті на себе зобов'язання позивач
виконав повністю, що підтверджується
актами передачі-приймання природного
газу та сторонами не заперечується.

Водночас, судами встановлено, що
розрахунок за природний газ
відповідачем проведено з порушенням
строків, у зв"язку з чим позивачем
нараховано 17659,62 грн. інфляційних втрат
та 53965,77 грн. 3% річних, а судами
попередніх інстанцій стягнуто на
підставі ст. 625 ЦК України вказані суми.
Судові рішення в цій частині позовних
вимог не оскаржуються, а тому не
перевіряються судом касаційної
інстанції та підлягають залишенню без
змін.

Предметом касаційного оскарження є
судові рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення 94659,08 грн. пені, яка
нарахована позивачем за порушення
відповідачем строків оплати
поставленого у січні - березні 2011 року
природного газу.

Відмовляючи у задоволенні вказаних
вище позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивач не
правильно здійснив розрахунок пені,
оскільки позивач мав здійснювати
розрахунок відповідно до п.9.3 договору,
за яким неустойка нараховується за
шість місяців, що передують моменту
звернення з претензією або позовом, в
той час, як позивачем був здійснений
розрахунок пені за шість місяців,
починаючи з наступного дня
прострочення.

Проте, висновок суду апеляційної
інстанції за переконанням колегії
суддів є таким, що суперечить чинному
законодавству, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9.3 договору, строк
позовної давності за цим договором та
до вимог про стягнення неустойки
встановлюється тривалістю у 3 (три)
роки. Неустойка нараховується за шість
місяців, що передують моменту
звернення з претензією або позовом.

Згідно частини 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Таким чином, початком для нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання буде день,
наступний за днем, коли воно мало бути
виконано. Нарахування санкцій триває
протягом шести місяців, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 223 ГК
України при реалізації в судовому
порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України
щодо вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) передбачено спеціальну
позовну давність в один рік.

Згідно статті 256 ЦК України позовної
давності - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Порядок обчислення позовної давності в
силу вимог частини другої статті 260 ЦК
України не може бути змінений за
домовленістю сторін.

Отже, частиною 6 статті 232 ГК України
визначено строк та порядок нарахування
штрафних санкцій, а строк, протягом
якого особа може звернутись до суду за
захистом свого порушеного права,
встановлюється ЦК України.

Таким чином, сторонам за договором
надається право змінити лише строк,
протягом якого управнена сторона може
нараховувати штрафні санкції, тоді як
момент виникнення права на нарахування
відповідних штрафних санкцій є
незмінним та пов'язується законом з
днем, коли зобов'язання мало бути
виконане, що, відповідно,
кореспондується з положеннями статей
260, 261 ЦК України щодо початку перебігу
позовної давності за вказаними
вимогами з урахуванням імперативу
встановленого частиною другою статті
260 ЦК України щодо заборони зміни
порядку обчислення позовної давності.

Отже, положення договорів, що змінюють
початок перебігу, тобто порядок
обчислення позовної давності,
суперечать статтям 260, 261 ЦК України та
частині 6 статті 232 ГК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
положення пункту 9.3 договору № 06/10-26/8
ТЕ-33, в силу ст. 215 ЦК України є
нікчемними, а відповідно і не могли
бути застосовані судами попередніх
інстанцій.

Не врахування вказаних обставин,
призвело до прийняття неправомірних та
незаконних висновків суду апеляційної
інстанції щодо порядку обчислення
позовної давності за вимогами про
стягнення пені, нарахованої за
порушення строків оплати вартості
природного газу, а відповідно і про
відсутність підстав для задоволення
вказаних позовних вимог.

Колегія суддів також не може
погодитись із з висновками суду першої
інстанції про застосування
спеціальної позовної давності в один
рік щодо позовних вимог про стягнення
пені, оскільки судом не було враховано
приписи ст. 259 ЦК України, згідно з якими
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін, а також те, сторони
скористались таким правом і за
домовленістю в п. 9.3 договору
встановили позовну давність щодо вимог
про стягнення неустойки тривалістю у
три роки, що відповідає вимогам Закону.

Не врахуванням вищевказаним норм
матеріального права, судами попередніх
інстанцій, призвело до помилкових
висновків про відмову у задоволенні
позовних вимог про стягнення пені, у
зв"язку з чим та з огляду на
повноваження касаційної інстанції,
передбачені ч.2 ст. 1117 ГПК України,
судові рішення в частині позовних
вимог про стягнення 94659,08 грн. пені
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до місцевого
господарського суду.

При новому розгляді справи, суду слід
врахувати вищевикладене, перевірити
доводи позивача та відповідача, повно,
всебічно та об'єктивно дослідити всі
обставини справи, перевірити доводи
сторін, дати їм належну юридичну оцінку
та, в залежності від встановленого та
вимог закону, постановити законне та
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013 року та
рішення господарського суду
Херсонської області від 11.11.2013 року у
справі №923/1324/13 в частині позовних
вимог про стягнення 94659,08 грн. пені та
розподілу судових витрат скасувати.

В скасованій частині справу передати
на новий розгляд до господарського
суду Херсонської області.

В решті позовних вимог - судові рішення
з даної справи залишити без змін.

Головуючий
М.М.Черкащенко

Судді
Л.В.Жукова

Н.М.Нєсвєтова