ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 березня 2014 р. Справа №
903/1113/13

Суддя господарського суду Волинської
області Бондарєв С.В., розглянувши
матеріали по справі

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Західінкомбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: ОСОБА_2

про визнання договору недійсним

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-підприємець,
ОСОБА_3-договір про надання правової
допомоги від 18.10.2013р.

від відповідача: Сидун О.С., дов. №3218-19
від 13.09.2013р.

від третьої особи: н/з

Відповідно до ст. 20
Господарського процесуального кодексу
України представникам сторін
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді заявлено не було. В судовому
засіданні учасникам судового процесу
згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 18.03.2014року
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суть спору: Позивач- Фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 - звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача- Публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк", третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання
договорів недійсними, а саме договору
про надання короткострокового кредиту
(овердрафту) №б/н від 29.09.2008р.,
укладеного між КБ "Західінкомбанк" ТзОВ
та ПП ОСОБА_1 та договору поруки від
29.09.2008р. №б/н, укладеного між КБ
"Західінкомбанк" ТзОВ, ОСОБА_2 та ПП
ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що позивач не
звертався до позивача з проханням про
надання кредиту, вищезгаданих
договорів не укладав, коштів згідно
умов кредитного договору не отримував,
а тому просить визнати їх недійсними.

Ухвалою суду від 28.10.2013р. порушено
провадження по справі та призначено її
до розгляду на 26.11.2013р. на 14:30год.

Відповідач, в судовому засіданні
26.11.2013р. позов заперечив. Надав суду
відзив на позовну заяву від 26.11.2013р.
№б/н, в якому в обгрунтування своїх
заперечинь вказав, що в даному випадку
укладений кредитний договір про
надання овердрафту дозволяв клієнту
здійснювати платежі по рахунку понад
суму коштів, які наявні на рахунку, в
результаті чого сальдо поточного
рахунку ставало від'ємним. У разі
надходження коштів на даний поточний
рахунок від'ємний залишок зменшувався
на суму поступлених коштів.

Зазначив, що позивач ставить під сумнів
дійсність кредитного
договору-овердрафту та договору
поруки, однак спірні угоди підписані
усіма сторонами та скріплені мокрими
печатками, тому просив в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 26.11.2013р. розгляд спору
відкладався згідно ст. 77 ГПК України, з
метою повного та всебічного з'ясування
всіх обставин по справі, зважаючи на
необхідність витребування додаткових
доказів по справі.

В судовому засіданні 11.12.2013р.,
представник позивача звернувся до суду
з заявою від 11.12.2013р. №б/н, в якій від
вимоги про визнання недійсним договору
поруки, укладеного 29.09.2008р. між КБ
"Західінкомбанк" ТОВ, ОСОБА_2 та ПП
ОСОБА_1 відмовився, оскільки вважає, що
дана вимога не повинна розглядатися в
порядку господарського судочинства,
так як однією із сторін є фізична
особа-Полєтаєв А.А. і спір про визнання
недійсним договору поруки
безпосередньо стосується прав та
інтересів ОСОБА_2, що є підставою
залучення вказаної особи до участі у
справі відповідачем, але в такому разі
суб'єктивний склад учасників судового
процесу робить спір не підвідомчим
господарському суду, а тому просив
провадження в справі в частині вимог
визнання недійсним договору поруки,
укладеного 29.09.2008р. між КБ
"Західінкомбанк" ТОВ, ОСОБА_2 та ПП
ОСОБА_1 припинити згідно п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Дана відмова судом прийнята, як така, що
не суперечить законодавству та не
порушує чиї-небудь права та
охоронювані законом інтереси.

Водночас, в судовому засіданні 11.12.2013р.
ФОП ОСОБА_1-надала суду пояснення від
11.12.2013р. №б/н, в яких позовні вимоги
підтримала.

Долучила до матеріалів справи копії
довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_5,
ОСОБА_1 від 29.10.2008р. та листа Прокуратури
м. Луцька від 11.09.2013р. №108-441зп13.

Водночас, в даному судовому засіданні
звернулась до суду з клопотанням від
11.12.2013р. №б/н про зупинення провадження
у справі згідно п.1 ч.2 ст.79 ГПК України, з
метою призначення судової
почеркознавчої експертизи, для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, а саме встановлення чи
підписувала ОСОБА_1 договір про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№б/н від 29.09.2008р.

Представник відповідача, в
судовому засіданні 11.12.2013р., звернувся
до суду з клопотанням від 11.12.2013р. №б/н,
в якому позов заперечив, посилаючись на
те, що позивач даний кредит згідно
даного договору отримав у повному
розмірі та обслуговувався ним шляхом
часткового щомісячного погашення
відсотків за користування кредитними
коштами.

Вказав, що в матеріалах кредитної
справи містяться дві нотаріально
посвідчені довіреності, видані від
імені позивача на ім'я ОСОБА_5. На
оригіналах спірного кредитного
договору міститься мокрий відтиск
печатки ФОП ОСОБА_1

Просив залучити в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
ОСОБА_5 (АДРЕСА_1).

Долучив до матеріалів справи
банківські виписки по рахунку позивача
за період з 29.09.2008р. по 10.12.2013р.

Крім того, до матеріалів справи
долучив оригінали договору про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№б/н від 29.09.2008р., заяви про відкриття
поточного рахунку від 28.10.2005р.,
опитувальника клієнта від 28.10.2005р.,
договору банківського рахунку від
28.10.2005р., картки із зразками підписів
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 28.10.2005р., платіжних
доручень №84 від 29.09.2008р., №79 від 30.09.2008р.,
заяви на переказ готівки №5078 від
30.09.2008р., №3597 від 31.10.2008р., №700 від
31.12.2008р., платіжних доручень №80 від
31.10.2008р., №122 від 28.11.2008р., №98 від 31.12.2008р.,
№2 від 30.01.2009р., №22 від 27.02.2009р., №23 від
01.04.2009р., №24 від 07.05.2009р., №25 від 10.06.2009р.

Клопотання відповідача про
залучення в якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача
ОСОБА_5 буде розглянуто судом після
отримання результатів проведення
судової почеркознавчої експертизи.

Господарський суд, зважаючи на те,
що ідентифікація виконавця підпису на
договорі про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№б/н від 29.09.2008р. необхідна для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування і
потребують спеціальних знань,
керуючись ст. 41 ГПК України, вважав за
необхідне задовольнити клопотання
позивача в цій частині та призначити
судову почеркознавчу експертизу,
виконання якої доручити
Науково-дослідному експертно-
криміналістичному центру при УМВС
України у Волинській області, що
знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.
Винниченка, 43.

На вирішення експерту поставлено
наступне питання: Чи виконаний на
договорі про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
б/н від 29 вересня 2008 року, укладеному
між КБ "Західінкомбанк" ТОВ та
Приватним підприємцем ОСОБА_1 в розділі
7 "Юридичні адреси, реквізити, підписи
та печатки сторін" підпис ОСОБА_1, яка за
текстом договору іменується "Боржник",
чи іншою особою?

Ухвалою суду від 11.12.2013р. провадження у
справі на час проведення експертизи
зупинено.

04.03.2014р. на адресу господарського суду
надійшов висновок експерта №1426 від
17.01.2013р. за результатами судової
почеркознавчої експертизи у справі
№903/1113/13.

Ухвалою суду від 06.03.2014р. провадження у
справі №903/1113/13 поновлено. Розгляд
справи призначено на 18.03.2014р. на 10:00год.
Зобов'язано сторін представити суду:
позивача-додаткові письмові пояснення
по суті позовних вимог з врахуванням
висновку експертизи;пояснення та
докази ходу розгляду заяви щодо
укладання невстановленою особою ряду
кредитних договорів від імені
позивачки; відповідача- додаткові
письмові пояснення з врахуванням
висновку експерта; третю особу-
письмові пояснення посуті позовних
вимог.

В судовому засіданні 18.03.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити
останні в повному обсязі.

Крім того, позивач-ФОП ОСОБА_1 надала
суду пояснення, в яких вказала, що до
відповідача з проханням про надання
кредиту не зверталась, вищевказаного
кредитного договору не укладала та не
підписувала.

Зазначила, що так як в той час часто
виїжджала за кордон, то в 2005 році
добровільно віддала бухгалтеру ОСОБА_5
свою печатку підприємця та
уповноважила її представляти її
інтереси в органах державної влади,
підприємствах, установах та
організаціях всіх форм власності з
питань, пов'язаних із захистом моїх
прав та представництвом моїх інтересів
як фізичної особи- підприємця, що
підтверджується довіреністю,
посвідченою 18.10.2005 року приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за № 2952.
Тобто, ОСОБА_5 на підставі вказаної
довіреності могла відкривати від мого
імені рахунки в ПАТ «Західінкомбанк»
та здійснювати всі необхідні дії з
коштами, які знаходились на цих
рахунках. Проте, укладати від мого
імені правочини. зокрема, кредитні
договори, я ОСОБА_5 не уповноважувала.

Також, повідомила, що 29.10.2008 року
довіреністю, яка посвідчена приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрована в реєстрі за № 2867, вона
знову уповноважила громадянку ОСОБА_5
представляти свої інтереси як фізичної
особи-підприємця в усіх установах,
підприємствах та організаціях
незалежно від форм власності.

Що стосується печатки підприємця,
то пояснила, що з часу, коли добровільно
передала печатку ОСОБА_8, печатку назад
не забирала і нею не користувалась.

Зауважила, що на час укладання договору
вона була відсутня на території
України, а про наявність вказаного
кредитного договору дізналась в серпні
2013 року від ВДВС Ківерцівського РУЮ.

У вересні 2013 року ФОП ОСОБА_1
звернулася до правоохоронних органів
із заявою про укладення невстановленою
особою ряду кредитних договорів від її
імені з банківськими установами без її
відома. Дані відомості внесені до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000441. Правова
кваліфікація кримінального
правопорушення за ч.І ст.358 КК України.
На даний час дане кримінальне
провадження знаходиться в СВ Луцького
MB УМВС України у Волинській області, де
і проводиться досудове розслідування.

Вказала, що з окремою заявою цро
викрадення чи неправомірне
використання печатки підприємця до
правоохоронних органів не зверталася,
так як вважає, що ці обставини будуть
з'ясовані під час досудового слідства
по вищезгаданому кримінальному
провадженню.

Щодо правових підстав звернення до
суду про визнання договору недійсним
посилалась на ст.ст.202, 203, 204, 207, 215, 626, 627,
1054 ЦК України, 180 ГК України.

Звернула увагу суду на те, що висновком
експерта НДЕКЦ при УМВС України у
Волинській області № 1246 від 17.01.2014р.
встановлено, що підпис в графі
«Приватний підприємець ОСОБА_1» у
договорі про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№б/н від 29 вересня 2008 року виконаний не
ОСОБА_1, а іншою особою.

Зауважила, що кредитний договір від
29.09.2008 року суперечить нормам
господарського та цивільного
законодавства та взагалі не відповідає
її внутрішній волі.

Водночас, клопотанням від 18.03.2014р. №б/н
(вх. №01-29/2671/14), просила стягнути з
відповідача 900,48грн. витрат по оплаті
проведеної почеркознавчої експертизи
згідно банківської квитанції №2 255.82.1
від 10.01.2014р.

Представник відповідача в
судовому засіданні 18.03.2014р. позов
заперечив.

Крім того, надав суду додаткові
пояснення від 18.03.2014р. №б/н (вх.
№01-29/2672/14), в яких просив суд
задовольнити клопотання про залучення
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача
ОСОБА_5, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зауважив, що про причетність
ОСОБА_5 до отримання кредиту та його
обслуговування свідчать наступні
документи: картка із зразками підписів
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 28.10.2005 року;
платіжне доручення №84 від 29.09.2008 року
на суму 198 500 грн.; платіжне доручення №79
від 30.09.2008 року на суму 3 920,23грн.; заява
на переказ готівки №3597 від 31.10.2008 року
на суму 4 050,00 грн.; платіжне доручення
№80 від 31.10.2008 року на суму 4 034,96 грн.;
платіжне доручення №122 від 28.11.2008 року
на суму 3 641,05 грн.; заява на переказ
готівки №700 від 31.12.2008 року на суму 4 420,0
грн.; платіжні доручення №98 від 31.12.2008
року на суму 4 421,32 грн., №2 від 30.01.2009 року
на суму 3 781,52 грн., №22 від 27.02.2009 року на
суму 3 651,16 грн., №23 від 01.04.2009 року на
суму 4 172,99 грн., №24 від 07.05.2009 року на
суму 3 912,09 грн., №25 від 10.06.2009 року на
суму 3 781,64 грн.

Зазначив, що у вказаних
документах проставлений підпис ОСОБА_5
як представника приватного підприємця
ОСОБА_1 із відбитком мокрої печатки
довірителя як підприємця.

Разом з тим, згідно платіжного
доручення №84 від 29.09.2008 року надано
овердрафт на суму 198 500,00 грн.
(призначення платежу «повернення
безвідсоткової поворотної фінансової
позики згідно договору б/н від 26.09.2008
року, без ПДВ»).

При цьому вказав, що важливим в
даному випаду є той факт, що згідно
платіжних доручень №№79, 80, 122, 98, 2, 22, 23,
24, 25 у призначенні платежу вказується:
«сплата відсотків за овердрафт зг.дог.
б/н від 29.09.2008 року, без ІІДВ».

Тим самим представник приватного
підприємця ОСОБА_1, володіючи її
печаткою та нотаріально посвідченою
довіреністю на вчинення дій по знятті,
перерахуванні, руху коштів з
відкритого поточного банківського
рахунку, отримувала кредитні кошти
згідно кредитного договору №б/н від
29.09.2008 року.

З врахуванням наявного у справі
висновку експерта №1246 від 17.01.2014 року
про те, що підпис у договорі про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
б/н від 29.09.2008 року виконаний не ОСОБА_1,
можна дійти висновку про те, що даний
договір укладений усно без дотримання
вимоги щодо письмової форми.

Посилався на ч.2 ст.218 ЦК України.

Представник позивача проти
задоволення клопотання відповідача
про залучення в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_5, адреса
проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечив.

Суд відхилив клопотання
відповідача про залучення в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_5, подане
відповідачем, як необгрунтоване.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача, ОСОБА_2, в судове засідання
18.03.2014р. не з'явився, вимог суду не
виконав, про причини неявки суд не
повідомив. Ухвала суду від 06.03.2014р.,
направлена на юридичну адресу
відповідача повернулась до суду
органами поштового зв'язку з відміткою
"за закінченням терміну зберігання".

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме договору поруки №б/н від 29.09.2008р.
(а.с. 8) місцезнаходження третьої особи:
АДРЕСА_2, куди і надсилалась ухвала
суду.

До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Примірник рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, повернутий органами
зв'язку з позначкою "за закінченням
терміну зберігання" з урахуванням
конкретних обставин даної справи є
належним доказом виконання
господарським судом обов'язку щодо
повідомлення учасників судового
процесу про вчинення цим судом певних
процесуальних дій, а тому, визнавши
зібрані по справі матеріали достатніми
для розгляду спору за наявними в справі
матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України
та дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

встановив:

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Відповідно
до ст. 144 Господарського кодексу
України, майнові права та майнові
обов'язки суб'єктів господарювання
виникають з угод, передбачених законом,
а також з угод, не передбачених законом,
але таких, що йому не суперечать.
Статтею 3 Цивільного кодексу України
встановлено, що однією із загальних
загад цивільного законодавства є
свобода договору.

В даному випадку 29 вересня 2008 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комерційний банк
"Західінкомбанк" (на даний час Публічне
акціонерне товариство "Західінкомбанк"
-Статут ПАТ "Західінкомбанк",
затверджений наказом тимчасового
адміністратора №05-ОД-02 від 12.02.2010р. та
погоджений Національним банком
України 02.03.2010р., довідка з ЄДРПОУ серії
АГ №842575 від 12.11.2013р. -а.с. 32-34, 35)
(кредитор) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (боржник) було
укладено договір про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№б/н (а.с. 7).

Відповідно до умов вказаного договору
кредитор зобов'язався надати боржнику
короткостроковий кредит (овердрафт)
понад його залишок на поточному
рахунку в КБ "Західінкомбанк" ТзОВ, в
межах встановленого ліміту в сумі 198
500,00грн., із сплатою 24% річних строком до
30.09.2009р.

Пунктом 1.3 договору було визначено, що
овердрафт надається для поповнення
обігових коштів з метою здійснення
статутної діяльності боржника.

Згідно п. 2.1. договору зазначено, що в
забезпечення зобов'язань боржника за
даним договором кредитором прийнято
майно, основні засоби та обігові кошти
боржника, на які в разі порушення умов
даного договору буде звернено
стягнення в порядку, визначеним даним
договором та чинним законодавством
України.

Пунктом 5.1. договору, сторни погодили,
що даний договір про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
набуває чинності з моменту фактичного
надання кредитором кредитних коштів
боржнику і діє до повного погашення
боржником суми кредиту, сплати
відсотків та іншої зпборгованості
згідно умов договору.

Даний договір скріплено печатками
сторін.

Одержання кредиту у визначеному
сторонами розмірі та порядку
підтверджується долученими до
матеріалів справи банківською
випискою за період з 29.09.2008р. по 10.12.2013р.,
платіжними дорученнями №84 від 29.09.2008
року на суму 198 500 грн., №79 від 30.09.2008 року
на суму 3 920,23грн.; заявою на переказ
готівки №3597 від 31.10.2008 року на суму 4 050,00
грн.; платіжними дорученнями №80 від
31.10.2008 року на суму 4 034,96 грн., №122 від
28.11.2008 року на суму 3 641,05 грн.; заявою на
переказ готівки №700 від 31.12.2008 року на
суму 4 420,0 грн.; платіжними дорученнями
№98 від 31.12.2008 року на суму 4 421,32 грн., №2
від 30.01.2009 року на суму 3 781,52 грн., №22 від
27.02.2009 року на суму 3 651,16 грн., №23 від
01.04.2009 року на суму 4 172,99 грн., №24 від
07.05.2009 року на суму 3 912,09 грн., №25 від
10.06.2009 року на суму 3 781,64 грн.

29 вересня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Комерційний банк "Західінкомбанк" (на
даний час Публічне акціонерне
товариство "Західінкомбанк" -Статут ПАТ
"Західінкомбанк", затверджений наказом
тимчасового адміністратора №05-ОД-02 від
12.02.2010р. та погоджений Національним
банком України 02.03.2010р., довідка з
ЄДРПОУ серії АГ №842575 від 12.11.2013р. -а.с.
32-34, 35) (кредитор), ОСОБА_2 (поручитель) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(позичальник) було укладено договір
поруки №б/н від 29.09.2008р., згідно якого
поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати за виконання
позичальником-Приватним підприємцем
ОСОБА_1, в повному обсязі усіх
зобов'язань позичальника, що
випливають з угоди про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№б/н від 29.09.2008р. та додаткових до нього
договорів, укладених між кредитором та
позичальником.

Проте, в судовому засіданні 11.12.2013р.,
представник позивача звернувся до суду
з заявою від 11.12.2013р. №б/н, в якій від
вимоги про визнання недійсним договору
поруки, укладеного 29.09.2008р. між КБ
"Західінкомбанк" ТОВ, ОСОБА_2 та ПП
ОСОБА_1 відмовився, оскільки вважає, що
дана вимога не повинна розглядатися в
порядку господарського судочинства,
так як однією із сторін є фізична
особа-Полєтаєв А.А. і спір про визнання
недійсним договору поруки
безпосередньо стосується прав та
інтересів ОСОБА_2, що є підставою
залучення вказаної особи до участі у
справі відповідачем, але в такому разі
суб'єктивний склад учасників судового
процесу робить спір не підвідомчим
господарському суду, а тому просив
провадження в справі в частині вимог
визнання недійсним договору поруки,
укладеного 29.09.2008р. між КБ
"Західінкомбанк" ТОВ, ОСОБА_2 та ПП
ОСОБА_1 припинити згідно п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Дана відмова судом прийнята, як така, що
не суперечить законодавству та не
порушує чиї-небудь права та
охоронювані законом інтереси.

У пункті 4.6 постанови
пленуму Вищий господарський суд
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
роз'яснив, що якщо у справі заявлено
кілька позовних вимог і позивач
відмовився від деяких з них,
провадження у справі на підставі
пункту 4 частини першої статті 80 ГПК
припиняється у частині тих вимог, від
яких було заявлено відмову (за умови, що
судом не буде застосовано припис
частини шостої статті 22 ГПК щодо
неприйняття відмови від позовних
вимог), а розгляд решти позовних вимог
здійснюється в загальному порядку.

Отже, в частині позовних вимог
щодо визнання недійсним договору
поруки від 29.09.2008р., укладеного між
Комерційним банком "Західінкомбанк"
ТзОВ, ОСОБА_2 та Приватним підприємцем
ОСОБА_1, провадження у справі підлягає
припиненню згідно п.4 ч. 1 ст.80 ГПК
України у зв'язку з відмовою позивача
від позовних вимог в цій частині.

В даному випадку суд вважає, що з
моменту укладення кредитного договору
між договірними сторонами за останнім,
а саме між КБ "Західінкомбанк" та ФОП
ОСОБА_1, виникли цивільно-правові
відносини, які врегульовані як
загальними положеннями про
зобов'язання, так і окремими
зобов'язаннями щодо кредиту.

Посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_1
не підписувала договір про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№б/н від 29.09.2008р., позивач ініціював
питання відносно визнання зазначеного
договору недійсним в судовому порядку.

Розглянувши матеріали справи та
додатково представлені сторонами
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, господарський
суд, оцінюючи подані останніми докази
за своїм переконанням, що ґрунтується
на всебічному, повному й об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, дійшов до висновку про
безпідставність пред'явленого
позивачем до відповідача позову та
необхідність відмови ФОП ОСОБА_1 у
задоволенні його позовних вимог.

Викладена позиція суду пов'язана з
наступними обставинами:

Правочином, відповідно до ч. 1 ст. 202
Цивільного кодексу України, є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ст. 626 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Підставою недійсності правочину, у
відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу, а саме:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК
України);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України);

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України);

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК
України).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК
України).

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом (п. 7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009р. № 9 "Про практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними".

Важливим елементом угоди є воля та її
зовнішній вияв -волевиявлення.
Наявність угоди свідчить про те, що
обидва учасника бажали укласти угоду і
що їхній зовнішній вияв волі
(волевиявлення) відповідає внутрішній
волі. Єдність внутрішньої волі і
волевиявлення характерна для угоди,
оскільки не відповідність внутрішній
волі і волевиявлення означає, що
справжньої волі, справжнього бажання
укласти угоду немає.

Згідно пункту 2.6. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено
(договір, який не укладено).

Висновком експерта НДЕКЦ при УМВС
України у Волинській області № 1246 від
17.01.2014р. встановлено, що підпис в графі
«Приватний підприємець ОСОБА_1» у
договорі про надання
короткострокового кредиту (овердрафту)
№б/н від 29 вересня 2008 року виконаний не
ОСОБА_1, а іншою особою.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Відповідно до частин першої та
другої ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, висновок судової
почеркознавчої експертизи оцінюється
господарським судом у сукупності з
іншими письмовими доказами, наданими
сторонами та поясненнями їх
представників у засіданні.

На думку суду, доказом наявності
волевиявлення позивача при підписанні
спірного договору про надання
короткострокового кредиту від 29.09.2008р.
№б/н є наявність печатки ФОП ОСОБА_1 на
вказаному договорі.

Крім того, оглядом оригіналу договору
овердрафту №б/н від 29.09.2008р.
встановлено, що на ньому є печатка
позивача.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу
України печатка є обов'язковим
реквізитом договору та підтверджує
повноваження особи на укладення угоди.

Враховуючи наявність печатки на
договорі овердрафту №б/н від 29.09.2008р.,
суд дійшов висновку про те, що
скріпивши кредитний договір
(овердрафту) №б/н від 29.09.2008р. своєю
печаткою, позивач визнав і схвалив дії
особи, яка підписала договір.

Доказів на підтвердження того, що
станом на час укладення кредитного
договору №б/н від 29.09.2008 року, печатка
була втрачена або викрадена, позивач
суду не подав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд дійшов
висновку про укладення кредитного
договору №б/н від 29.09.2008р.

Згідно з частиною 2 статті 203
Цивільного кодексу України особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Відповідно до абзацу другого
частини другої статті 207 Цивільного
кодексу України, правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства та скріплюється
печаткою.

Правочин, вчинений представником
з перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обовязки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим, зокрема, у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання (стаття 241 ЦК України).

Позивач посилається на те, що
відповідно до кредитного договору
останній був підписаний не ОСОБА_1, хоча
як вбачається з нього і скріплений
печаткою ФОП ОСОБА_1

Проте, в матеріалах справи
містяться довіреності, посвідчені
18.10.2005 року приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за № 2952 та 29.10.2008 року, яка
посвідчена приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрована в
реєстрі за № 2867, згідно яких ФОП ОСОБА_9
уповноважила громадянку ОСОБА_5
представляти свої інтереси як фізичної
особи-підприємця в усіх установах,
підприємствах та організаціях
незалежно від форм власності.

Із змісту вказаних довіреностей
вбачається, що позивач /довіритель/
уповноважила ОСОБА_5 діяти від свого
імені в банківських установах з питань
відкриття на її імя рахунків, а також з
питань, що стосуються наявності, руху,
перерахування, зняття коштів, які
знаходяться на відритих на її імя
рахунках. Для виконання повноважень
представнику (ОСОБА_5) надається право
подавати та підписувати від її імені
заяви, довідки інші документи (в т.ч.
платіжні), одержувати через касу банку
будь-які суми з рахунків без обмежень
їх розміру, а в разі
необхідності-закрити рахунки,
розписуватися, одержувати довідки або
інші документи про наявність грошових
сум чи руху зазначених сум, поповнювати
рахунок, перераховувати кошти на
рахунки державних, приватних, інших
форм власності установ і організацій.

Відповідно до ст. 245 ЦК України
форма довіреності повинна відповідати
формі, в якій відповідно до закону має
вчинятися правочин.

Згідно з п. 146 Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», що затверджена
наказом Міністерства юстиції України
03.03.2004 N 20/5 нотаріуси посвідчують
довіреності, складені від імені
фізичної особи або юридичної особи, на
ім'я однієї або кількох осіб з чітко
визначеними юридичними діями, які
належить учинити представникові.
Довіреність та її скасування
підлягають обов'язковій реєстрації в
Єдиному реєстрі довіреностей,
відповідно до вимог Положення про
Єдиний реєстр довіреностей. У тексті
довіреності мають бути зазначені місце
і дата її складання (підписання),
прізвища, імена, по батькові (повне
найменування юридичної особи), місце
проживання (місцезнаходження
юридичної особи) представника і особи,
яку представляють, а в необхідних
випадках і посаду, яку вони займають. У
довіреностях на ім'я адвокатів
зазначаються їх статус та членство в
адвокатському об'єднанні (якщо адвокат
є членом адвокатського об'єднання).

Отже, надані суду довіреності
відповідають змісту та формі
довіреності, встановленою
законодавством України.

Суду не надано і доказів
відкликання довіреності на момент
укладення договору овердрафту та
пізніше.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Отже, печатка згідно п. 2 ч. 2 ст. 207 ЦК
України є обов'язковим реквізитом
договору та підтверджує повноваження
особи на укладення угоди.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний кредитний договір (овердрафту)
від 29.09.2008р. №б/н, скріплений печаткою
ФОП ОСОБА_1 (позивача) та КБ
"Західінкомбанк" (відповідача).

При цьому суд вважає за необхідне
засвідчити, що положеннями чинного на
час укладення між сторонами кредитного
договору законодавства України було
визначено, що печатки і штампи
підприємства повинні зберігатись в
сейфах або металевих шафах,
відповідальність і контроль за
дотриманням порядку зберігання
печаток і штампів, а також за
законністю користування ними
покладається на керівників
підприємств, установ і організацій,
господарських об'єднань, суб'єктів
господарської діяльності (п. 3.4.1
Інструкції про порядок видачі
міністерствам та іншим центральним
органам виконавчої влади,
підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а також
порядок видачі дозволів на оформлення
замовлень на виготовлення печаток і
штампів, та затвердження Умов і правил
провадження діяльності з відкриття та
функціонування штемпельно-граверних
майстерень, виготовлення печаток і
штампів, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 11.01.1999р. № 17).

Судом засвідчується, що матеріали
справи не містять будь-яких доказів
звернення підприємця-позивача у період
підписання спірного договору
кредитування (вересень місяць 2008 року)
із заявами про викрадення або втрату
печатки до органів внутрішніх справ
України.

Наведене виключає можливість того, що
печатка на спірній кредитній угоді
здійснена невідомою (невстановленою)
особою.

Частиною 3 ст. 92 ЦК України передбачено,
що орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

Отже, за наявності печатки ФОП ОСОБА_1
на кредитному договорі від 29.09.2008р.
№б/н, позивач не може посилатися на
незаконність дій щодо підписання цієї
кредитної угоди.

Зазначена правова позиція знайшла своє
відображення у численних судових
рішеннях, зокрема, постанові
Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.03.2011р. та
постанові Вищого господарського суду
України від 07.09.2011р. у справі №05/87/24-92.

Поруч з цим господарським судом було
взято до уваги й те, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71
Цивільного кодексу України, якщо інше
не встановлено параграфом 2 і не
випливає із суті кредитного договору
(ст. 1054 Цивільного кодексу України). За
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
Цивільного кодексу України ). Кредит -це
позичковий капітал банку у грошовій
формі, що передається у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Судом встановлено, що при укладенні
спірного кредитного договору від
29.09.2008р. №б/н сторонами було досягнуто
згоди та дотримано всіх істотних умов,
що є необхідними для договорі в даного
виду, а саме: предмет договору, ціна,
умови та строк дії договору.

Стаття 204 ЦК України встановлює
презумпцію правомірності правочину, за
якою правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Підставою недійсності господарського
зобов'язання за статтею 207
Господарського кодексу України є його
невідповідність вимогам закону,
вчинення з метою, що завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, укладення зобов'язання з
порушенням господарської компетенції
(правосуб'єктності).

Обсяг цивільної дієздатності особи, що
вчиняє правочин від імені юридичної
особи, визначається відповідно до
установчих документів юридичної особи
та закону; вчинення дій, що свідчать про
прийняття правочину до виконання,
вважається схваленням правочину у разі
вчинення правочину особою з
перевищенням наданих їй повноважень.

Відповідно до п. 9.2 Роз'яснення Вищого
арбітражного суду України №02-5/111 від
12.03.1999р. "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням угод недійсними" (із
наступними змінами та доповненнями)
наступне схвалення юридичною особою
угоди, укладеної від її імені
представником, який не мав належних
повноважень, робить її дійсною з
моменту укладення. Доказами такого
схвалення можуть бути відповідне
письмове звернення до другої сторони
угоди чи до її представника (лист,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення дій, які свідчать про
схвалення угоди (прийняття її
виконання, здійснення платежу другій
стороні і т. ін.). У такому випадку
вимога про визнання угоди недійсною з
мотивів відсутності належних
повноважень представника на укладення
угоди задоволенню не підлягає.

В даному випадку матеріалами справи та
фактичними обставинами справи
підтверджується те, що сторонами,
зокрема, позивачем, вчинено дії по
виконанню спірного кредитного
договору, як вбачається із матеріалів
справи, відбулося реальне настання
правових наслідків, які встановлені
зазначеним договором.

Так, Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 в повному обсязі було отримано
кредитні кошти на виконання умов
кредитного договору, вчинено ряд
заходів, спрямованих на сплату
відсотків за користування кредитними
коштами, що стверджується платіжними
дорученнями, наявними в матеріалах
справи, а саме №79 від 30.09.2008р., №80 від
31.10.2008р., №122 від 28.11.2008р.,№98 від 31.12.2008р.,
№2 від 30.01.2009р., №22 від 27.02.2009р., №23 від
01.04.2009р., №24 від 07.05.2009р., №25 від 10.06.2009р.

Одночасно з цим суд вважає за необхідне
засвідчити й те, що у відповідності до
оглядового листа Вищого арбітражного
суду України від 31.01.2001р. №01-8/97 "Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з укладанням і
виконанням кредитних договорів (за
матеріалами судової колегії Вищого
арбітражного суду України по перегляду
рішень, ухвал, постанов)" (із наступними
змінами та доповненнями) сплата
позичальником відсотків за
користування кредитними коштами
розглядається як доказ схвалення
юридичної особою кредитної угоди,
укладеної від її імені представником,
який не мав належних повноважень.

При цьому судом було взято до уваги
беззаперечний факт вчинення ФОП ОСОБА_1
заходів, спрямованих на сплату
відсотків за користування кредитними
коштами, наданими останньому у
відповідності до оскаржуваної в
судовому порядку кредитної угоди.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

В даному випадку із аналізу наданих
позивачем в обґрунтування позовних
вимог документів не вбачається
доведеності тих обставин, на котрі
посилається ФОП ОСОБА_1 як на підставу
своїх вимог, зокрема, доведеності
підстав з котрими пов'язується
можливість визнання оскаржуваного
договору недійсним в судовому порядку.

Посилання позивача на відсутність її
підпису при укладенні кредитного
договору, не може бути безспірним
доказом недійсності правочину при
наявності усіх вищевказаних обставин,
встановлених судом, а саме: наявність
її печатки на договорі, надання
довіреностей третій особі, здійснення
ряду заходів по сплаті відсотків за
користування кредитом.

Крім того, суд зауважує, що
позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 є суб'єктом господарювання,
яка здійснює господарську
діяльність та зареєстрована в
установленому законом порядку.

Згідно ст. 55 ГК України,
суб'єктами господарювання
визнаються учасники господарських
відносин, які здійснюють
господарську діяльність, реалізуючи
господарську компетенцію
(сукупність господарських прав та
обов'язків), мають відокремлене майно
і несуть відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах цього
майна, крім випадків, передбачених
законодавством.Суб'єктами
господарювання, зокрема, є
господарські організації - юридичні
особи, створені відповідно до ЦК
України, державні, комунальні та інші
підприємства, створені відповідно до
цього Кодексу, а також інші
юридичні особи , які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані в установленому
законом порядку.

Згідно ст. 42 ГК України,
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання
прибутку.

Згідно ст. 44 ГК України,
підприємництво здійснюється на
основі, зокрема, комерційного
розрахунку та власного комерційного
ризику.

Таким чином суд приходить до
висновку, про недоведеність позивачем
своїх позовних вимог в частині
визнання кредитного договору
(овердрафту) недійсним №б/н від 29.09.2008р.,
а тому в позові в цій частині слід
відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати по справі при відмові в позові
покладаються на позивача.

Беручи до уваги викладене, керуючись
ст. ст. 6, 92, 202-204, 207, 215, 241, 245, 626-628, 1054ЦК
України, ст. 42, 44, 55 ГК України, ст.ст. 32, 33,
34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

вирішив:

1. В частині позовних вимог щодо
визнання недійсним договору про
надання короткострокового кредиту
(овердрафту) №б/н від 29.09.2009р.,
укладеного між Комерційним банком
"Західінкомбанк" ТзОВ та Приватним
підприємцем ОСОБА_1, в позові відмовити.

2. В частині позовних вимог щодо
визнання недійсним договору поруки від
29.09.2008р., укладеного між Комерційним
банком "Західінкомбанк" ТзОВ, ОСОБА_2 та
Приватним підприємцем ОСОБА_1,
провадження у справі припинити, у
зв'язку з відмовою від позову в цій
частині.

Повне рішення складено

21.03.2014р.

Суддя
С. В. Бондарєв