КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Справа№ Б11/068-12

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання
Волошиній З.В.

та представників:

від ініціюючого кредитора: ОСОБА_2
(довіреність від 02.12.2013)

від боржника: не з'явилися

від ФОП ОСОБА_3: ОСОБА_4
(довіреність від 28.06.2013)

від ПП Агрофірма "Еліта": ОСОБА_18
(довіреність від 10.10.2013)

від ТОВ "Агротитан-плюс": ОСОБА_18
(довіреність від 10.10.2013)

від розпорядника майна: не з'явилися

від ОСОБА_6: ОСОБА_7
(довіреність від 16.03.2011)

кредитор ОСОБА_8 (посвідчення
НОМЕР_1)

розглянувши апеляційну скаргу
Підприємства "Агроавіатехмаш"
Дніпропетровської міської громадської
організації "Асоціація авіації ЗАНГ
України"

на ухвалу Господарського суду
Київської області від 20.11.2013

у справі № Б11/068-12 (суддя: Мальована Л.Я.)

за заявою Підприємства
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України"

до Приватного підприємства
"Єлітно-насіннєва агрофірма "Мрія"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської
області від 20.12.2013 у справі
№ Б11/068-12 визнано вимоги кредиторів в
сумі 24 556 755, 82 грн. та затверджено реєстр
вимог кредиторів боржника Приватного
підприємства "Елітно - насіннєва
агрофірма "Мрія" в наступному складі:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агротитан-Плюс" - 3 000
000,00 грн. (вимоги першої черги, які
забезпечені заставою) та 1 147,00 грн.
(вимоги першої черги), ОСОБА_8 - 1 800 000,00
грн. (вимоги четвертої черги) та 1 147,00
грн. (вимоги першої черги), Суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа ОСОБА_6 -367 190,88 грн. (вимоги
четвертої черги) та 1 147,00 грн. (вимоги
першої черги), ОСОБА_3 - 5 363 000,00 грн.
(вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн.
(вимоги першої черги), Приватне
підприємство "ЕЛІТА" - 2 380 400,00 грн.
(вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн.
(вимоги першої черги), Товариство з
обмеженою відповідальністю "Віола" - 260
970,40 грн. вимоги четвертої черги та 1 147,00
грн. вимоги першої черги, Підприємство
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України" - 1 758
386,67 грн. (вимоги четвертої черги) та 5
365,00 грн. (вимоги першої черги), Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" - 7 057 336,22 грн. (вимоги
першої черги, які забезпечені
заставою), 2 556 077,65 грн. (вимоги шостої
черги) та 1 147,00 грн. (вимоги першої черги)
та ін.

Дослідивши матеріали справи,
оскаржувану ухвалу, судовою колегією
виявлено помилку, допущену судом
першої інстанції, як в мотивувальній,
так і в резолютивній частині
оскаржуваної ухвали при зазначені
назви підприємства одного з
кредиторів, а саме: замість Приватне
підприємство Агрофірма "ЕЛІТА",
зазначено - Приватне підприємство
"ЕЛІТА". Враховуючи викладене, судова
колегія вважає за доцільне зазначати в
подальшому вірну назву даного
кредитора у відповідності до свідоцтва
про державну реєстрацію цієї юридичної
особи від 30.10.2002 Серія А00 №
095642.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду першої інстанції у відповідній
частині, представник Підприємства
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України"
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою від 23.01.2014, в якій просить суд
скасувати ухвалу Господарського суду
Київської області від 20.11.2013 № Б11/068-12 в
частині визнання вимог кредиторів:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротитан-Плюс",
ОСОБА_8, ОСОБА_3, Приватного
підприємства Агрофірма "ЕЛІТА", винести
ухвалу, якою кредиторські вимоги
вказаних кредиторів відхилити.

В обґрунтування апеляційної скарги
Підприємство "Агроавіатехмаш"
Дніпропетровської міської громадської
організації "Асоціація авіації ЗАНГ
України" посилається на те, що
оскаржувана ухвала у вказаній частині
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що суд першої інстанції, виніс ухвалу
попереднього засідання у даній справі
з неповним дослідженням кредиторських
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротитан-Плюс",
ОСОБА_8, ОСОБА_3, Приватного
підприємства Агрофірма "ЕЛІТА", які, як
вважає апелянт, є фіктивними.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.02.2014 у справі
№ Б11/068-12 прийнято до провадження
апеляційну скаргу Підприємства
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України" на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 20.12.2013 у даній справі та призначено
розгляд даної апеляційної скарги на
19.02.2014.

У зв'язку з перебуванням судді
Пантелієнка В.О. у відпустці, за
розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014
сформовано склад колегії суддів для
здійснення розгляду зазначеної вище
апеляційної скарги у справі № Б11/068-12 у
новому складі: головуючий суддя:
Доманська М.Л., судді: Гарник Л.Л., Шипко
В.В. Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014
зазначену вище апеляційну скаргу
прийнято до провадження у новому
складі суду та її розгляд відкладено на
25.02.2014.

У зв'язку з перебуванням судді Шипка
В.В. у відпустці, за розпорядженням
Заступника голови Київського
апеляційного господарського суду від
25.02.2014 сформовано склад колегії суддів
для здійснення розгляду зазначеної
вище апеляційної скарги у справі №
Б11/068-12 у новому складі: головуючий
суддя: Доманська М.Л., судді: Гарник Л.Л.,
Разіна Т.І. У зв'язку з чим, ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014 вказану
апеляційну скаргу прийнято до
провадження у новому складі суду та
відкладено розгляд справи на 12.03.2014.

11.03.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротитан-Плюс",
ОСОБА_3, Приватного підприємства
Агрофірма "ЕЛІТА" та ОСОБА_8 надійшли
відзиви на апеляційну скаргу, в яких
останні просять суд відмовити повністю
у задоволенні апеляційної скарги
Підприємства "Агроавіатехмаш"
Дніпропетровської міської громадської
організації "Асоціація авіації ЗАНГ
України", а ухвалу господарського суду
Київської області від 20.12.2013 у даній
справі в оскаржуваній частині -
залишити без змін.

12.03.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від розпорядника
майна надійшло клопотання про розгляд
справи без його участі.

12.03.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від апелянта
надійшло клопотання про долучення
додаткових доказів по справі.

Представники Підприємства
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України" та
ОСОБА_6 в судовому засіданні
апеляційної інстанції апеляційну
скаргу підтримали та просили її
задовольнити, представники Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агротитан-Плюс", ОСОБА_3, Приватного
підприємства Агрофірма "ЕЛІТА" та
ОСОБА_8 - проти апеляційної скарги
заперечили, просили ухвалу суду першої
інстанції від 20.11.2013 у даній справі в
частині, що оскаржується, залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку фактичних
обставин даної справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, Київський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному
гарантується право на судовий захист,
апеляційне та касаційне оскарження.

В даному випадку, відповідно до
приписів розділу Х "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
застосовуються норми цього Закону в
редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по
тексту - Закон).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у
справах про банкрутство регулюється
Законом, ГПК України, іншими
законодавчими актами України.

Частиною 2 ст. 4-1 ГПК України
встановлено, що господарські суди
розглядають справи про банкрутство у
порядку провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
(далі - ГПК України), в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. ст. 4, 43 ГПК України судове
рішення є законним та обґрунтованим
лише у випадку всебічного повного та
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду Київської
області від 18.07.2012 порушено провадження
у справі № Б11/068-12 за заявою
Підприємства "Агроавіатехмаш"
Дніпропетровської міської громадської
організації "Асоціація авіації ЗАНГ
України" до Приватного підприємства
"Єлітно-насіннєва агрофірма "Мрія" про
визнання останнього банкрутом.

Ухвалою підготовчого засідання
господарського суду Київської області
від 15.05.2013 у даній справі заявлені
кредиторські вимоги Підприємства
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України" в
розмірі 1 154 990,93 грн. визнані в повному
обсязі; зобов'язано ініціюючого
кредитора у десятиденний строк подати
до офіційного друкованого органу
Верховної Ради України чи Кабінету
Міністрів України оголошення про
порушення справи про банкрутство;
розпорядником майна призначено
ОСОБА_10, якого зобов'язано в місячний
строк надати суду реєстр вимог
кредиторів боржника.

Публікація оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
приватного підприємства
"Елітно-насіннєва агрофірма "Мрія"
здійснена в газеті "Голос України" № 106
(5606) від 08.06.2013.

Після публікації вказаного оголошення
до суду надійшли заяви з грошовими
вимогами до боржника: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агротитан-Плюс", ОСОБА_8, суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особа ОСОБА_6, ОСОБА_3, Приватного
підприємства Агрофірма "ЕЛІТА",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віола", Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК", Товариства з
обмежено відповідальністю "ГРАНО",
Товариства з обмежено
відповідальністю "Україно - Венгерська
насіннєва компанія", Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_11, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім" Агроімпорт ЛТД".

На виконання вимог ухвали підготовчого
засідання господарського суду
Київської області від 15.05.2013 у даній
справі та відповідно до ст. ст. 13, 14, 15
Закону розпорядником майна боржника у
даній справі було подано на
затвердження суду реєстр вимог
кредиторів.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 15 Закону у
попередньому засіданні господарський
суд розглядає реєстр вимог кредиторів,
вимоги кредиторів, щодо яких були
заперечення боржника і вимоги, які не
були включенні до реєстру вимог
кредиторів.

Виходячи зі змісту ст. 14 Закону
кредитор, звертаючись до
господарського суду з відповідною
заявою, самостійно визначає розмір
своїх кредиторських вимог, підтверджує
їх відповідними документами. До
обов'язків суду при розгляді заяв
входить саме перевірка їх
обґрунтованості та наявності
документів, що підтверджують вимоги і в
залежності від наявності чи
відсутності доказів, визнає або
відхиляє грошові вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону боржник
разом з розпорядником майна за
наслідками розгляду зазначених вимог
повністю або частково визнає їх або
відхиляє, з обґрунтуванням підстав
відхилення, про що розпорядник майна
письмово повідомляє всіх кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону
встановлено, що заяви з вимогами
конкурсних кредиторів, щодо яких є
заперечення боржника, чи інших
кредиторів розглядаються
господарським судом до винесення
ухвали про затвердження реєстру
кредиторів.

Як зазначалось вище, Підприємство
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України" в
своїй апеляційній скарзі просить суд
апеляційної інстанції скасувати
ухвалу господарського суду Київської
області від 20.11.2013 у справі № Б11/068-12 в
частині визнання судом кредиторських
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротитан-Плюс",
ОСОБА_3, Приватного підприємства
Агрофірма "ЕЛІТА" та ОСОБА_8, та винести
ухвалу, якою вказані кредиторські
вимоги відхилити, тому судова колегія
переглядає оскаржувану ухвалу тільки в
тій частині, яка оскаржується
апелянтом.

Так, стосовно вказаних кредиторських
вимог до боржника, суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

До суду першої інстанції звернувся
кредитор - ОСОБА_8 з заявою від 02.07.2013 з
грошовими вимогами до боржника у
загальному розмірі 1 800 000,00 грн.

Вказані кредиторські вимоги визнані
боржником і розпорядником майна та
включені у реєстр вимог кредиторів
боржника у повному обсязі разом із
сумою судового збору, сплаченого даним
кредитором за подання цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ОСОБА_8 та ОСОБА_18 було підписано
договір позики від 22.02.2012 на загальну
суму 1 800 000,00 грн. строком на три
календарних місяці. Про отримання
грошей у вказаній сумі ОСОБА_18 було
видано власноручно підписану розписку
від 22.02.2012. В якості поручителя за
ОСОБА_18 виступило ПП "Елітно - насіннєва
агрофірма "Мрія", про що було складено,
підписано та засвідчено печаткою
трьохсторонній договір поруки від
22.02.2013 між ОСОБА_8, ОСОБА_18 та ПП "Елітно -
насіннєва агрофірма "Мрія". Як
зазначається в заяві ОСОБА_8, по
закінченню строку надання позики
ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_8, що
зв'язку з неможливістю сплатити кошти
пропонує останньому звернутись до ПП
"Елітно - насіннєва агрофірма "Мрія", як
до поручителя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Станом на 02.07.2013 ані ОСОБА_18, ані ПП
"Елітно - насіннєва агрофірма "Мрія" (як
поручитель) зобов'язання в частині
повернення суми позики не виконали,
боржник у справі заборгованість у сумі
1 800 000,00 грн. повністю визнає. Вказані
кредиторські вимоги визнані повністю і
розпорядником майна боржника.

В оскаржуваній ухвалі зазначено, що
представник ініціюючого кредитора
усно заперечував зазначені
кредиторські вимоги, посилаючись на те,
що громадянин ОСОБА_18 та директор
боржника Приватного підприємства
"Елітно - насіннєва агрофірма "Мрія"
пов'язані особи.

Судова колегія, розглянувши матеріали
справи, встановила, що суд першої
інстанції правомірно відхилив
заперечення ініціюючого кредитора,
зазначивши, що договір поруки є чинним,
не розірваним та не визнаний у судовому
порядку недійсним. Пов'язаність
вищезазначених осіб не є підставою для
відхилення вказаних кредиторських
вимог.

Доводи апелянта наведені в апеляційній
скарзі не знайшли свого підтвердження
в матеріалах справи.

Стосовно ж відсутності доказів
перерахування позичкових коштів
ОСОБА_18, про що зазначає апелянт, то
дане твердження спростовується копією
розписки про отримання грошей за
договором позики від 22.02.2012, яка була
додана до матеріалів справи разом з
заявою про визнання грошових вимог (т. 3,
а.с. 210).

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано включив до
реєстру вимог кредиторів грошові
вимоги ОСОБА_8 в розмірі 1 800 000,00 грн.
(вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн.
(вимоги першої черги).

Судова колегія визнає оскаржувану
ухвалу в частині визнання вказаних
кредиторських вимог обґрунтованою та
правомірною, тому вважає, що в цій
частині оскаржувану ухвалу слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

До суду першої інстанції звернувся
кредитор - Фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 з заявою від 01.07.2013 з грошовими
вимогами до боржника у загальному
розмірі 5 363 000,00 грн.

Вказані кредиторські вимоги визнані
боржником і розпорядником майна та
включені у реєстр вимог кредиторів
боржника у повному обсязі разом із
сумою судового збору сплаченого даним
кредитором за подання цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи,
кредиторські вимоги даного кредитора
підтверджуються договорами
купівлі-продажу від 07.09.2010, від 24.03.2011 та
від 05.04.2012, укладених між Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3 та ПП
"Елітно - насіннєва агрофірма "Мрія",
накладною від 07.09.2010 №15, накладною від
24.03.2011 №3, накладною від 05.04.2012 №1,
актами звірки взаєморозрахунків
сторін станом на 03.05.2012 та 01.07.2013.

Разом з тим, до матеріалів справи було
подано копії довіреностей, виданих
боржником уповноваженій особі на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, зазначених у спірних
накладних: довіреність від 02.04.2012, від
16.03.2011, від 05.08.2010, довідка боржника від
15.11.2013 про наявність записів на видачу
довіреностей особам, уповноваженим на
отримання товару від Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, копія журналу
реєстрації довіреностей боржника, які
підтверджують поставку товару
боржнику.

Як вбачається з матеріалів справи,
кредитор виконав усі свої зобов'язання
за договорами в повному обсязі, що
підтверджується підписаними сторонами
накладними, довіреностями та актами
звірки взаєморозрахунків (таким чином,
боржник підтвердив свій борг перед
кредитором за вказаними договорами).
Загальна сума поставленого товару
кредитором на користь боржника складає
5 363 000,00 грн.; боржник свого зобов'язання
з оплати за вказаними договорами не
виконав, заборгованість у заявленій
сумі визнав повністю.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ст. 525 ЦК України).

Апелянт в апеляційній скарзі заперечив
вказані кредиторські вимоги,
посилаючись на те, що наявні договори
підписувались послідовно кожного року,
хоча покупець не розплатився за
попередніми, також, посилався на те, що
в матеріалах справи відсутні докази
отримання товару та відсутні докази
використання даного товару.

Судова колегія, дослідивши вказані
доводи, вважає їх безпідставними та
необґрунтованими, з огляду на наступне.

Для вирішення питання про виникнення у
боржника обов'язку з оплати вартості
товару мають значення належні та
допустимі докази - передбачені законом
документи, якими підтверджується факт
здійснення господарської операції з
поставки товару. До таких доказів в
силу чинного законодавства належать
первинні документи.

Відповідно до п. 2.5 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88 документ має бути
підписаний особисто, а підпис може бути
скріплений печаткою.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після
закінчення. Частиною 1 ст. 1 названого
Закону встановлено, що первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія дійшла висновку, що надані
кредитором в матеріали справи
оглянуті у судових засіданнях
видаткові накладні та довіреності,
підтверджують отримання боржником
товару, і, взагалі - факт здійснення
господарської операції з поставки
товару, що вірно встановлено судом
першої інстанції.

Що стосується безпідставності
укладання договору купівля-продажу між
кредитором та боржником у 2012 році, хоча,
як стверджує апелянт, покупець не
розрахувався за попередні договори за
2010 рік та 2011 рік, то судова колегія,
дослідивши умови договорів зазначає
про те, що обмеження в останніх
стосовно поставки товару, як то
несплата боржником товару, відсутні.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК
України у відповідності до ст. 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано включив до
реєстру вимог кредиторів грошові
вимоги ОСОБА_3 в розмірі 5 363 000,00 грн.
(вимоги четвертої черги) та 1 147,00 грн.
(вимоги першої черги).

Судова колегія визнає оскаржувану
ухвалу в частині визнання вказаних
кредиторських вимог обґрунтованою та
правомірною, тому вважає, що в цій
частині оскаржувану ухвалу слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

До суду першої інстанції звернувся
кредитор - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агротитан-Плюс" (далі
- ТОВ "Агротитан-Плюс") з заявою від
20.06.2013 з грошовими вимогами до боржника
у загальному розмірі 3 000 000,00
грн.

Вказані кредиторські вимоги визнані
боржником і розпорядником майна та
включені у реєстр вимог кредиторів
боржника у повному обсязі разом із
сумою судового збору, сплаченого даним
кредитором за подання цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи,
кредиторські вимоги даного кредитора
підтверджуються кредитним договором
від 29.11.2005 №441-Ю, укладеним між
Акціонерним товариством
„Індустріально-експортний банк" та ПП
"Елітно - насіннєва агрофірма "Мрія" на
суму кредиту 3 000 000,00 грн. (далі -
Кредитний договір); укладеним між
Акціонерним товариством
„Індустріально-експортний банк" та ПП
"Елітно - насіннєва агрофірма "Мрія"
договором іпотеки від 29.11.2005 (далі -
Договір іпотеки) для забезпечення
своїх зобов'язань, відповідно до якого
під іпотеку іпотекодавцем передається
належні іпотекодавцю (боржнику)
нежитлові будівлі, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1; договором про
відступлення права за Договором
іпотеки від 02.08.2012, укладеним між
Публічним акціонерним товариством
„Креді Агріколь Банк", який є
правонаступником Акціонерного
товариства „Індустріально-експортний
банк", та громадянином України - ОСОБА_15,
після чого, останній став новим
кредитором боржника; договором про
відступлення права за Договором
іпотеки від 18.09.2012, укладеним між
громадянином України - ОСОБА_15 та ТОВ
"Агротитан-Плюс", після чого, останній
став новим кредитором за Кредитним
договором та до нього перейшло право
вимоги за договором іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
„Про іпотеку" відступлення прав за
іпотечним договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
іпотекодавця, якщо інше не
встановлено іпотечним договором, і
за умови, що одночасно здійснюється
відступлення права вимоги за основним
зобов'язанням. Якщо не буде доведено
інше, відступлення прав за іпотечним
договором свідчить про відступлення
права вимоги за основним
зобов'язанням. В даному випадку - інше
не доведено.

20.12.2012 та 31.01.2013 на адресу ПП "Елітно -
насіннєва агрофірма "Мрія" вказаним
кредитором було надіслано вимогу про
усунення порушень зобов'язань шляхом
сплати заборгованості, на що боржником
було надано лист-відповідь від 21.02.2013, в
якому останній зазначив про скрутне
становище на підприємстві, про
неможливість розрахуватися з боргом,
проте, в рахунок заборгованості має
можливість переоформити право
власності на нерухоме майно, яке
передане під іпотеку.

Листом від 03.06.2013 ТОВ "Агротитан-Плюс"
повідомило боржника про прийняття
пропозиції останнього щодо
переоформлення право власності на
нерухоме майно, яке передане під
іпотеку, після чого, як зазначає
кредитор, ним в друкованому засобі
масової інформації було виявлено
оголошення про початок банкрутства
боржника, що стало підставою для
звернення до боржника з кредиторськими
вимогами в процедурі банкрутства у
даній справі.

Ініціюючим кредитором до суду першої
інстанції були подані письмові
заперечення, в яких останній просив суд
відхилити фіктивні, на його думку,
кредиторські вимоги ТОВ
"Агротитан-Плюс" з підстав того, що
директором ТОВ "Агротитан-Плюс" є син
директора та власника ПП
"Елітно-насіннєва агрофірма "Мрія"
ОСОБА_18; договір про відступлення прав
за договором іпотеки укладено між ПАТ
"Креді Агріколь Банк" та
ОСОБА_15 - 02.08.2008, після чого було
укладено договір між ОСОБА_15 та ТОВ
"Агротитан-Плюс" вже після порушення
провадження у справі про банкрутство,
отже ТОВ "Агротитан-Плюс" являється
поточним кредитором; відсутні докази
перерахування коштів між ОСОБА_15 та ТОВ
"Агротитан-Плюс".

Суд першої інстанції в оскаржуваній
ухвалі зазначив про те, що кредитний
договір № 441-10 від 29.11.2005, договір
іпотеки від 29.11.2005 підписано директором
ПП "Елітно-насіннєва агрофірма "Мрія"
ОСОБА_19; договір про відступлення прав
за договором іпотеки від 18.09.2012,
укладений між ОСОБА_15 та ТОВ
"Агротитан-Плюс" підписано зі сторони
кредитора директором Радько Л.А., тому
заперечення ініціюючого кредитора не
були прийняті судом до уваги, оскільки
ним же і не було подано належних
доказів в обґрунтування заперечень.

У своїй апеляційній скарзі
Підприємство "Агроавіатехмаш"
Дніпропетровської міської громадської
організації "Асоціація авіації ЗАНГ
України" зазначило, що вказані вимоги
кредитора є фіктивними, з огляду на те,
що директор ТОВ "Агротитан-Плюс" та
власник боржника є родичами, також про
те, що договір між ОСОБА_15 та ТОВ
"Агротитан-Плюс" про відступлення прав
за договором іпотеки від 18.09.2012 був
укладений вже після порушення
провадження у справі про банкрутство,
тобто вказані вимоги являються
поточними та відсутні докази
перерахування коштів між
ОСОБА_15 та ТОВ "Агротитан-Плюс".

Суд апеляційної інстанції відхиляє
доводи апелянта з огляду на їх
необґрунтованість.

Витяг з ЄДРПОУ від 18.02.2014 № 18192341, який
поданих до матеріалів справи
апелянтом, як доказ того, що
засновником на момент підписання
договору про відступлення прав за
договором іпотеки від 18.09.2012 між ОСОБА_15
та ТОВ "Агротитан-Плюс" був начебто
родич боржника, не спростовує факту
того, що сторони цього правочину є
окремими юридичними особами, про що
свідчать спеціальні витяги з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 18.02.2014 №
18192341та від 08.06.2012 № 14001487 (т. 1, а.с. 46).

Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином.

Апелянтом не доведено у даній справі
фіктивності договору про відступлення
прав за договором іпотеки від 18.09.2012,
оскільки його умови направлені на
створення юридичних наслідків у
вигляді переходу права вимоги за
договором іпотеки, який в свою чергу
був посвідчений державним нотаріусом.
При розгляді грошових вимог кредиторів
у справі про банкрутство не може
вирішуватись питання щодо недійсності
угод, на підставі яких заявлені такі
вимоги. В даному випадку, суд вірно
виходив з презумпції правомірності
правочину, передбаченої ст. 204 ЦК
України.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами ТОВ
"Агротитан-Плюс", які наведені у відзиві
на апеляційну скаргу, стосовно того, що
ні Законом, ні іншими
нормативно-правовими актами не
встановлено обмеження щодо можливості
визнання кредитором у межах справи про
банкрутство юридичних осіб, фізичних
осіб-підприємців та фізичних осіб,
які/або посадові особи яких пов'язані
родинними зв'язками з посадовими
особами боржника.

Що ж стосується доводів апелянта в
частині того, що договір між
ОСОБА_15 та ТОВ "Агротитан-Плюс" про
відступлення прав за договором іпотеки
від 18.09.2012 був укладений вже після
порушення провадження у справі про
банкрутство, тобто вказані вимоги, як
вважає апелянт, являються поточними, то
судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, договір про
відступлення прав за договором іпотеки
від 18.09.2012 насправді був укладений
після порушення провадження у справі,
натомість з моменту його укладання не
створив для боржника нових зобов'язань,
відповідні зобов'язання існували до
порушення провадження у даній справі, а
тому доводи апелянта є безпідставними
та необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано включив до
реєстру вимог кредиторів грошові
вимоги ТОВ "Агротитан-Плюс" в розмірі 3
000 000,00 грн. та включив їх до першої
черги, так як забезпечені заставою, та 1
147,00 грн. судового збору, включив до
вимог першої черги.

Судова колегія визнає оскаржувану
ухвалу в частині визнання вказаних
кредиторських вимог обґрунтованою та
правомірною, тому вважає, що в цій
частині оскаржувану ухвалу слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

До суду першої інстанції звернувся
кредитор - Приватне підприємство
Агрофірма "ЕЛІТА" з заявою від 22.06.2013 з
грошовими вимогами до боржника у
загальному розмірі у загальному
розмірі 2 380 400,00 грн.

Вказані кредиторські вимоги визнані
боржником і розпорядником майна та
включені у реєстр вимог кредиторів
боржника у повному обсязі разом із
сумою судового збору сплаченого даним
кредитором за подання цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи,
кредиторські вимоги даного кредитора
підтверджуються договором на
виконання робіт від 07.04.2012 №4,
укладеним між Приватним підприємством
Агрофірма "ЕЛІТА" та ПП
"Елітно-насіннєва агрофірма "Мрія" (далі
- Договір на виконання робіт),
додатковими угодами від 21.04.2012 №1, від
10.05.2012 №2, від 22.05.2012 №3 до цього
Договору, актами приймання - передачі
виконаних робіт від 13.06.2012, від 12.07.2012,
від 25.10.2012, від 06.09.2012 та актом звірки
взаєморозрахунків сторін станом на
22.04.2013.

Відповідно до умов Договору на
виконання робіт та вказаних додаткових
угод до цього Договору кредитор
зобов'язався за завданням боржника
провести посів ярих культур гусеничним
трактором МТ-865В Катерпіллар на
сільськогосподарських угіддях, що
належить боржнику, площею 317 га, 1 595
га, 2 920 га, 1 572 га та 1 156 га, а боржник
зобов'язався своєчасно прийняти роботу
та оплатити її в розмірі 300,00 грн. за 1 га
та 500,00 грн. за 1 га відповідно.

Боржник умови вказаного договору
стосовно оплати вартості робіт не
виконав.

Боржник та розпорядник майна повністю
визнали вимоги кредитора Приватного
підприємства Агрофірма "ЕЛІТА" в
розмірі 2 380 400,00 грн. включили вимоги до
четвертої черги та 1 147, 00 грн. судового
збору включили до першої черги.

Ініціюючий кредитор подав до суду
першої інстанції письмові заперечення
посилаючись на фіктивність заявлених
кредиторських вимог Приватного
підприємства Агрофірма "ЕЛІТА". У своїх
запереченнях, зазначає, що директором
та власником Приватного підприємства
Агрофірма "ЕЛІТА" був та є директор та
власник ПП "Елітно - насіннєва
агрофірма "Мрія" - ОСОБА_19 Також він
підписав заяву про грошові вимоги. Всі
документи (договір, акти та інші) від
Приватного підприємства "ЕЛІТА"
підписані головним бухгалтером, яка не
має на це повноваження. Договір на
виконання робіт щодо проведення посіву
трактором МТ-865В Катерпіллар вважає
недійсним, так як на балансі ПП "Елітно -
насіннєва агрофірма "Мрія" відсутній
такий трактор взагалі. Акт зірки
взаєморозрахунків підписано після
порушення провадження у справі про
банкрутство, тому кредитор є поточним.
Аналогічні доводи зазначив апелянт
щодо цього кредитора і в апеляційній
скарзі, що розглядається судом
апеляційної інстанції.

Судова колегія, розглянувши матеріали
справи, встановила, що суд першої
інстанції правомірно відхилив
заперечення ініціюючого кредитора,
зазначивши, що ці заперечення не
приймаються до уваги, оскільки не
підтверджуються доказами, договір про
виконання робіт від 07.04.2012 та додаткові
угоди до нього не визнано в
установленому законодавством порядку
недійсними, цей договір схвалений
юридичними особами (сторонами
Договору), а щодо акту взаємозвірки, то
це бухгалтерський документ, який лише
підтверджує заборгованість, яка, крім
того, підтверджена первинними
документами.

Судова колегія не може погодитись з
доводами апелянта стосовно того, що
кредиторські вимоги на суму 786 000,00 грн.,
являються поточними, з огляду на те що,
акт прийому-передачі підписується
сторонами цього договору та є лише
документом, який свідчить про факт
передачі-прийняття виконаних робіт.
Відповідну ж вартість робіт,
зобов'язання з виконання яких взяв на
себе кредитор, сторонами встановлено
при підписанні Договору на виконання
робіт та додаткових угод до нього (300,00
грн. за 1 га та 500,00 грн. за 1 га), з цього
маменту і виникло зобов'язання
боржника з оплати вартості
відповідного обсягу робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Укладений між кредитором та боржником
Договір на виконання робіт та
додаткові угоди до нього є підставою
для виникнення у кожного з них
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК
України. Тобто, зобов'язання з оплати 786
000,00 грн. виникло у боржника з моменту
підписання додаткової угоди від 10.05.2012
№ 2 до вказаного Договору. Після
порушення провадження у справі настав
лише термін (строк) сплати за цим
зобов'язанням, яке виникло раніше.
(Вказане стосується і зобов'язань
боржника, які виникли за додатковою
угодою від 22.05.2012 № 3 до Договору на
виконання робіт).

Відповідно до ч. 15 ст. 11 Закону після
опублікування оголошення про
порушення справи про банкрутство в
офіційному друкованому органі всі
кредитори незалежно від настання
строку виконання зобов'язань мають
право подавати заяви з грошовими
вимогами до боржника згідно ст. 14
Закону.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги
з приводу того, що вказані вимоги
кредитора є фіктивними, то судова
колегія зазначає наступне.

На сьогоднішній день Договір на
виконання робіт не є розірваними, та у
судовому порядку недійсними не
визнавався, сторони цього договору
мали намір їх виконувати, що не
спростовано у судових засіданнях у
даній справі. Кредиторські вимоги
Приватного підприємства Агрофірма
"ЕЛІТА" були повністю визнані боржником
та розпорядником майна, що
підтверджується поданим до суду
реєстром вимог кредиторів боржника.

Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином.

Суду не доведено у даній справі
фіктивності Договору на виконання
робіт, оскільки суду не доведено
наявність умислу сторін даного
правочину щодо його фіктивності. Саме
по собі невиконання чи неналежне
виконання договору сторонами не тягне
за собою правових наслідків у вигляді
визнання договору фіктивним. Доводи
апелянта не спростовують
вищевикладеного.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України, з якою
кореспондуються положення ст. 181
Господарського кодексу України,
визначено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Свобода договору, означає право
громадян або юридичних осіб та інших
суб'єктів цивільного права вступати чи
утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини. Свобода договору
проявляється також у можливості
наданій сторонам визначати умови
такого договору. Як зазначалось вище,
сторонами погоджено умови Договору на
виконання робіт шляхом підписання
актів прийому-передачі виконаних
робіт, тому доводи апелянта стосовно
того, що всі документи зі сторони
кредитора підписувались бухгалтером,
не надає суду підстав вважати договір
про виконання робіт від 07.04.2012 № 4
фіктивним та доводи стосовно того, що
інтереси товариств з обох сторін
представляв ОСОБА_19 (директор), не
спростовують факту того, що сторони
правочину є окремими юридичними
особами, про що свідчать спеціальний
витяги з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 18.02.2014 № 18192341 та
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи від 30.10.2002 СеріяА00 №
095642 (т. 3, а.с. 84).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

При цьому положення Цивільного кодексу
України не відносять фіктивні
правочини до нікчемних.

Відповідно до п. 3.11. постанови пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" від 29.05.2013 № 11 фіктивний
правочин (ст. 234 ЦК України) є недійсним
незалежно від мети його укладення,
оскільки сторони не мають на увазі
настання правових наслідків, що
породжуються відповідним правочином.
Таким може бути визнаний будь-який
правочин, в тому числі нотаріально
посвідчений. Якщо сторонами не вчинено
ніяких дій на виконання фіктивного
правочину, господарський суд приймає
рішення лише про визнання фіктивного
правочину недійсним без застосування
будь-яких наслідків. У разі коли на
виконання правочину було передано
якесь майно, такий правочин не може
розцінюватися як фіктивний. Саме лише
невчинення сторонами тих чи інших дій
на виконання правочину не означає його
фіктивності. Визнання фіктивного
правочину недійсним потребує
встановлення господарським судом
умислу його сторін.

Сторона, яка вимагає визнання
правочину недійсним (фіктивним),
повинна довести, що всі учасники
правочину не мали наміру створити
правові наслідки на момент його
вчинення.

Актами звірки взаєморозрахунків
сторони підтвердили факт укладання
договору, схвалення договору сторонами
та наявності заборгованості.

Разом з тим, сторона не позбавлена
права в позовному провадженні оспорити
вказаний договір. В разі визнання судом
недійсності цього договору,
заінтересована сторона не позбавлена
можливості ініціювати перегляд за
нововиявленими обставинами
відповідних судових рішень у даній
справі.

Таким чином, враховуючи те, що Договір
на виконання робіт не визнано
недійсним у судовому порядку, у суду
першої інстанції були відсутні
підстави відмовляти Приватного
підприємства Агрофірма "ЕЛІТА" у
визнанні останнього кредитором ПП
"Елітно - насіннєва агрофірма "Мрія",
виходячи з презумпції правомірності
правочину, передбаченої ст. 204 ЦК
України.

Дотримання (недотримання)
бухгалтерського чи податкового
законодавства не впливає на висновок
суду щодо визнання вказаних
кредиторських вимог.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано включив до
реєстру вимог кредиторів грошові
вимоги Приватного підприємства
Агрофірма "ЕЛІТА" в розмірі 2 380 400, 00 грн.
(вимоги четвертої черги) та 1 147, 00 грн.
(вимоги першої черги).

Судова колегія визнає оскаржувану
ухвалу в частині визнання вказаних
кредиторських вимог обґрунтованою та
правомірною, тому вважає, що в цій
частині оскаржувану ухвалу слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Дослідивши в цілому доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що при розгляді
грошових вимог кредиторів у справі про
банкрутство не може вирішуватись
питання щодо неправомірності угод, на
підставі яких заявлені такі вимоги. У
справі про банкрутство суд не вирішує
спір по суті, а лише встановлює
наявність або відсутність
заборгованості боржника. Що стосується
угод, на яких ґрунтуються грошові
вимоги кредиторів, то такі угоди можуть
оспорюватись у позовному провадженні.
В даному випадку суду не надано доказів
такого оспорювання досліджених вище
договорів, доказів визнання
недійсними цих договорів, на які, як на
доказ підтвердження кредиторських
вимог посилались кредитори, вимоги
яких оскаржуються апелянтом.

У межах справи про банкрутство
господарський суд, керуючись ст. ст. 17, 25
Закону визнає недійсними угоди на
спеціальних підставах, які встановлені
ч. ч. 10, 11 ст. 17 Закону відповідно,
або на підставах, передбачених
цивільним законодавством, але лише ті
угоди, які укладені між боржником та
іншими особами при реалізації процедур
санації боржника чи його ліквідації.

Доводи апелянта стосовно того, що
кредитори, вимоги яких оскаржуються, є
заінтересованими особами по
відношенню до боржника, судова колегія
оцінює критично із врахуванням
вищевказаного, а також, з огляду на те,
що заінтересованою особою в розумінні
ст. 1 Закону вважається юридична особа,
створена за участю боржника, керівник
боржника, особи, що входять до складу
органів управління боржника, головний
бухгалтер боржника, у тому числі і
звільнені з роботи за рік до порушення
провадження у справі про банкрутство, а
також особи, які знаходяться у родинних
стосунках із зазначеними особами та
підприємцем (фізичною особою) -
боржником, а саме: подружжя та їх діти,
батьки, брати, сестри, онуки. Для цілей
цього закону заінтересованими особами
стосовно керуючого санацією чи
кредиторів визнаються особи в такому ж
переліку, як і заінтересовані особи
стосовно боржника.

Враховуючи вищевикладене, дана норма
Закону має на меті застереження в
справах про банкрутство від осіб, які
безпосередньо впливають на
контролюючі, наглядові функції
боржника, тобто, в межах справи про
банкрутство, в першу чергу, вказане
стосується арбітражних керуючих, які у
відповідності до ч. 3 ст. 3-1 Закону не
можуть бути призначені з числа осіб,
які згідно з цим Законом вважаються
заінтересованими.

За таких обставин, судова колегія
відхиляє доводи Підприємства
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України",
викладені в апеляційній скарзі від
23.01.2014, за необґрунтованістю.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги Підприємства
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України" від
23.01.2014, зміни чи скасування ухвали суду
першої інстанції від 20.11.2013 у справі №
Б11/068-12 в частині визнання судом першої
інстанції вимог кредиторів: Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агротитан-Плюс", ОСОБА_8, ОСОБА_3,
Приватного підприємства Агрофірма
"ЕЛІТА". Порушень норм матеріального чи
процесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
вказаної ухвали у даній справі в тій
частині, що оскаржується, судовою
колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", статями 4-1, 33,
34, 43, 99, 101- 106 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства
"Агроавіатехмаш" Дніпропетровської
міської громадської організації
"Асоціація авіації ЗАНГ України" від
23.01.2014 залишити без задоволення, а
ухвалу господарського суду Київської
області від 20.11.2013 у справі № Б11/068-12 в
частині визнання судом першої
інстанції вимог кредиторів: Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агротитан-Плюс" - 3 000 000,00 грн. (вимоги
першої черги, які забезпечені заставою)
та 1 147,00 грн. (вимоги першої черги),
ОСОБА_8 - 1 800 000,00 грн. (вимоги четвертої
черги) та 1 147,00 грн. (вимоги першої
черги), ОСОБА_3 - 5 363 000,00 грн. (вимоги
четвертої черги) та 1 147,00 грн. (вимоги
першої черги), Приватного підприємства
Агрофірма "ЕЛІТА" 2 380 400,00 грн. (вимоги
четвертої черги) та 1 147,00 грн. (вимоги
першої черги) - без змін.

2. Матеріали справи № Б11/068-12 повернути
до господарського суду Київської
області.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний
17.03.2014.

Головуючий суддя
М.Л. Доманська

Судді
Л.Л. Гарник

Т.І. Разіна