ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 р.
Справа № 917/99/14

за позовом Державного підприємства
"Український державний центр
радіочастот" (проспект Перемоги, буд.
15-й кілометр, м. Київ, 03179)

в особі Полтавської філії Українського
державного центру радіочастот" (вул.
Володарського, буд. 3, м. Полтава, 36011;
Головпоштамт, а/с 70, м. Полтава, 36000)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, 36000)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Державна фінансова інспекція
в Полтавській області (вул. Шевченка,
буд. 1, м.Полтава, 36011)

про стягнення 1469,94 грн.

Суддя
Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Скрипник Л. Г.

від відповідача: не з"явився

від третьої особи: не з"явився

Розглядається позовна заява про
стягнення 1469,94 грн. збитків внаслідок
надмірно сплачених коштів за договором
підряду № 3 від 23.07.2012р.

Ухвали суду, надіслані відповідачу за
адресою: АДРЕСА_1, повернулися до суду з
відміткою поштового відділення про
закінчення строку зберігання.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру осіб юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 23.01.2014р.
відповідач - ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа-підприємець за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.80-81).

На вказану адресу направлялася судова
ухвала.

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі
ненадання сторонами інформації щодо їх
поштової адреси, ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місце
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Отже, відповідач належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Третя особа надіслала клопотання від
19.02.2014р. про розгляд справи без її
участі в зв'язку з перебуванням
уповноваженого представника у
відрядженні. Клопотання задоволено
судом.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 12.03.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

23 липня 2012 року між Державним
підприємством «Український
державний центр радіочастот» в особі
Полтавської філії Українського
державного центру радіочастот
(позивачем) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем)
було укладено Договір підряду № 3 (далі
- Договір; а.с.13-15).

Відповідно до и. 1.1. Договору відповідач
як підрядник зобов'язався на свій ризик
виконати за завданням позивача
(замовника) з використанням власних
матеріалів роботу з ремонту санвузла, а
замовник зобов'язався прийняти й
оплатити таку роботу.

За п. 2.2 Договору вартість робіт
становить 17574,00 грн. (з ПДВ).

В Додатковій угоді від 31.08.2012р. до
Договору сторони узгодили строки
виконання робіт - до 14.09.2012р. та
встановили, що замовник зобов'язаний
оплатити виконані роботи в строк 5 днів
після підписання акту здачі-приймання
виконаних робіт (а.с.16).

Сторонами був складений дефектний акт
від 23.07.2012р.. в якому визначено
необхідні об'єми робіт (а.с.17-19).

Сторони також підписали зведений
кошторисний розрахунок та договірну
ціну, в яких узгодили загальну вартість
робіт в сумі 17574,00 грн. (а.с.20-21, 22-23).

На виконання робіт була складена
кошторисна документація, в якій
визначено загальну вартість робіт в
сумі 17574,00 грн. (а.с.24-45).

19.10.2012р. сторони підписали акт
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2012р. (форма КБ-2в) та довідку
про вартість виконаних будівельних
робіт за вересень 2012р. (форма КБ-3), в
яких підтвердили виконання позивачем
ремонтних робіт на загальну суму 15099,25
грн. (а.с.46, 47-53).

Позивач вартість робіт оплатив в
повному обсязі - на суму 15099,25 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 928 від 23.07.2012р. та № 1360 від
22.10.2012р. (а.с.71-72).

В обґрунтування позову відповідач
посилається на те, що відповідач у
актах форми КБ-2в вказав застосування
норм Р13-23-1 «Улаштування каркасів для
акустичних конструкцій стін,
металевими з дерев'яними брусками»,
Р13-26-5 «Облицювання каркасів стін
неперфорованими акустичними плитами»
які за складом робіт та використаним
матеріалом не відповідають фактично
виконаним видам робіт та матеріалам,
зазначених у застосованих ресурсних
елементних кошторисних нормах (надалі
РВКН). Згідно складу робіт норми Р13-23-1
повинні проводитися роботи з кутової
сталі та брусків з провадженням
зварювальних робіт і свердлінням
отворів, глибоке просочування деревини
з готуванням вогнезахисної суміші,
складання та установлення каркасу з
брусків і кутової сталі, ставлення
болтів; згідно складу робіт норми Р13-26-5
повинні проводитися роботи з
облицювання каркасів стін
неперфорованими акустичними плитами.
Згідно ж акту ф. КБ-2 в за вересень 2012
року, включеними до нього ресурсами та
проведеним контрольним оглядом, було
встановлено що фактично виконувалися
роботи з улаштування каркасів стін із
гнутих оцинкованих профілів, пристрій
каркаса стін під облицювання
гіпсокартоном та облицювання
внутрішніх стін, гіпсокартонними
листами відповідно, тобто матеріали,
які використовувалися підрядником при
виконанні робіт не відповідають
(відсутні) застосованим нормам при
визначення вартості вказаних робіт.

З огляду на викладене, позивачем
заявлено вимоги про стягнення з
відповідача збитків на суму 1469,94 грн.,
завданих позивачу завищенням вартості
виконаних підрядних робіт.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушені. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або правил
здійснення господарської діяльності
другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу
України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема:
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства; додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки боржника; 2) наявність
збитків; 3) безпосереднього причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та настанням збитків; 4) вини
боржника. За відсутності хоча б одного
з цих елементів цивільна
відповідальність не настає.

Відповідно до правових позицій,
викладених у п. 1.3 роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
30.03.1995р. № 02-5/218 (зі змінами та
доповненнями) на позивача покладений
обов'язок доведення факту невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання, прямого причинного
зв'язку між порушенням зобов'язання і
завданими збитками та їх розмір.

У відповідності до ст.ст. 33, 35 ГПК
України позивач повинен довести ті
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог, довести факт
причинення збитків, обґрунтувати
розмір понесених збитків, вказати на
причинно-наслідковий зв'язок між ними
та наявність вини.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи
або окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної
здачі роботи за умови, що роботу
виконано належним чином і в погоджений
строк або, за згодою замовника, -
достроково.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України
оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений
за погодженням сторін.

В даному випадку роботи були прийняті
позивачем без зауважень та оплачені в
повному обсязі.

В п. 2.2 Договору визначено, що остаточна
вартість робіт визначається за
проектно-кошторисною документацією, що
подається підрядником.

В Акті приймання виконаних підрядних
робіт форми № КБ-2в від 19.10.2012р. (в
примітці) та у підсумковій відомості
ресурсів (витрати - по факту) сторонами
зазначено, що вартість ресурсів
визначена за фактичними витратами
(а.с.53,54-70).

За ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт
підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами. У разі
відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Згідно з ч. 6 ст. 882 ЦК України замовник
має право відмовитися від прийняття
робіт у разі виявлення недоліків, які
виключають можливість використання
об'єкта для вказаної в договорі мети
та не можуть бути усунені підрядником,
замовником або третьою особою.

В даному випадку відповідач не
направляв позивачеві обґрунтованої
відмови від прийняття виконаних робіт,
та не посилався на наявність недоліків,
які виключають можливість
використання об'єкта для вказаної в
договорі мети та не можуть бути усунені
підрядником.

Відповідно до ч. 1 ст. 877 ЦК України,
підрядник зобов'язаний здійснювати
будівництво та пов'язані з ним
будівельні роботи відповідно до
проектної документації, що визначає
обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт.

За ч. 2 ст. 845 ЦК України якщо фактичні
витрати підрядника виявилися меншими
від тих, які передбачалися при
визначенні ціни (кошторису), підрядник
має право на оплату роботи за ціною,
встановленою договором підряду, якщо
замовник не доведе, що отримане
підрядником заощадження зумовило
погіршення якості роботи.

Сторонами був підписаний зведений
кошторисний розрахунок та договірну
ціну, в яких узгодили загальну вартість
робіт в сумі 17574,00 грн. (а.с.20-21, 22-23). На
виконання робіт була складена
кошторисна документація, в якій
визначено загальну вартість робіт в
сумі 17574,00 грн. (а.с.24-45).

19.10.2012р. сторони підписали акт
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2012р. (форма КБ-2в) та довідку
про вартість виконаних будівельних
робіт за вересень 2012р. (форма КБ-3), в
яких підтвердили виконання позивачем
ремонтних робіт на загальну суму 15099,25
грн. (а.с.46, 47-53).

Тобто, загальна вартість виконаних
робіт не перевищує вартості, вказаної у
зведеному кошторисі.

В п.25, в п. 26 кошторису передбачено
виконання таких робіт як улаштування
каркасів для стін та облицювання
внутрішніх стін гіпсокартоном (а.с.34).
Виконання таких же видів робіт було
підтверджено сторонами у акті
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2012р. (форма КБ-2в); (а.с.49).

Згідно ст. 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі. Замовник,
який прийняв роботу без перевірки,
позбавляється права посилатися на
недоліки роботи, які могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (явні недоліки).

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов Договору відповідач
виконав роботи на загальну суму 15099,25
грн., що підтверджено двостороннє
підписаним актом приймання виконаних
підрядних робіт форми № КБ - 2в (а.с.47-53).

Виконані відповідачем роботи прийняті
позивачем без зауважень. Заяви про
відступи від умов договору позивачем
відповідачу не направлялося.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушенням зобов'язання
відповідачем, що стало підставою
понесення відповідачем збитків.

При цьому позивачем не надано жодних
доказів, які б підтверджували
неналежне виконання умов договору
відповідачем.

У позові позивач посилається на те, що
відповідач завищив вартість робіт,
проте загальна вартість виконаних
робіт не перевищує вартості, вказаної у
зведеному кошторисі.

Таким, чином, позивачем не доведено
належними доказами порушення
відповідачем зобов'язання, факту
спричинення збитків, їх розмір, прямий
причинний зв'язок між заявленою сумою
збитків та діями відповідача.

Отже, позовні вимоги про стягнення
збитків задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач в додаткових
поясненнях від 12.03.2014р. посилається на
те, що спірна сума - 1469,94 грн. - є
безпідставно одержаним відповідачем
майном, яка підлягає поверненню
позивачу згідно ст. 1212 ЦК України.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що
особа, яка набула майно за рахунок
іншої особи без достатньої правової
підстави, зобов'язана повернути
потерпілому це майно незалежно від
того, чи було безпідставне набуття
майна результатом поведінки набувача
майна, потерпілого, інших осіб чи
наслідком події.

Предметом спору у даній справі є
обов'язок відповідача повернути
позивачу грошові кошти, які сплачені за
виконані ним роботи згідно договорів.
Відповідна вимога позивача мотивована
тим, що ним оплачено завищену вартість
виконаних відповідачем робіт на суму
1469,94 грн., що встановлено в акті
Державної фінансової інспекції.

Як було встановлено вище судом, між
сторонами у справі укладено договір,
відповідно до умов якого відповідач
зобов'язувався виконати роботи з
ремонту. Передбачені договором роботи
відповідачем виконані в повному обсязі
та в строки, які передбачені в договорі,
що підтверджується актом виконаних
робіт, який підписано сторонами без
зауважень та претензій. Відповідачем
перераховано кошти за виконані
позивачем роботи.

Кошти, які позивач просить стягнути з
відповідача, отримані останнім від
позивача як оплата виконаних за
вказаним договором робіт, а отже, за
наявності правової підстави.

Крім того, в Договору сторони визначили
ціну роботи, яка врахована також у
кошторисі, що затверджений замовником,
та в силу ч. 2 ст. 844 ЦК України, стає
частиною договору, є твердим і зміни до
нього можуть вноситись лише за
погодженням сторін.

Відповідно до актів виконаних робіт
форми КБ-2в, підрядником виконано
роботи, які передбачені кошторисом,
замовником роботи прийняті без
зауважень.

Згідно вказаних актів виконаних робіт,
підрядник виконав роботи в межах ціни,
визначеної сторонами у договорі та
кошторисі.

Твердження позивача про те, що
підставою для повернення коштів є ті
обставини, що Державною фінансовою
інспекцією в Полтавській області під
час проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача встановлено завищення
вартості виконаних робіт на суму 1469,94
грн., судом відхиляються оскільки за
умови існування між сторонами
договірних правовідносин, неналежне
виконання відповідачем умов договорів
може слугувати підставою для
відповідальності, а не підставою для
повернення зайво сплачених коштів.

У такому випадку, посилання на висновки
перевірки Державної фінансової
інспекції в Полтавській області, як на
підставу для задоволення позовних
вимог, є неправомірними. Виявлені
контролюючим органом порушення не
впливають на умови укладеного між
сторонами договору і не можуть їх
змінювати.

У той же час, виявлення вказаних
порушень може бути підставою для
притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому чинним
законодавством порядку.

При цьому, згідно ст. 15 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні" законні вимоги
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єкту, що ревізується.
Довідка контрольно-ревізійного
управління чи акт перевірки може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави
для висновку, що цей вид позадоговірних
зобов'язань породжують такі юридичні
факти: 1) набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи; 2)
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі, яка
переглядається, було укладено договір
про оплатне виконання ремонтних робіт,
а кошти, які позивач просить стягнути з
відповідача, були отримані останнім як
оплату виконаних за договором робіт, то
такі кошти набуто за наявності
правової підстави, а тому не може бути
витребувано відповідно до положень ст.
1212 ЦК України як безпідставне
збагачення.

При цьому факт виявлення
ревізією суб'єкта господарювання
порушень, допущених під час виконання
робіт за договором, не впливає на умови
спірних договірних відносин і не може
змінювати їх.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України №
3-69гс12 від 22.01.2013р. у справі № 5006/18/13/2012,
прийнятої на підставі п.1 ст. 111-16 ГПК
України (неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права).

Відповідно до ст.111-28 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду
заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

В ч. 2 ст. 82 ГПК України встановлено, що
обираючи при прийнятті рішення
правову норму, що підлягатиме
застосуванню до спірних правовідносин,
господарський суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 111-16 цього
Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини,
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш
И В :

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано:
14.03.2014р.

Суддя
Безрук Т.М.