ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2014
Справа № 905/1422/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Левшиної Я.О., при
секретарі судового засідання
Чистюхіній Ю.А., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу

за позовною заявою: Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
м. Київ в особі Донецької філії
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком», м. Донецьк

до відповідача: Департаменту
агропромислового розвитку Донецької
обласної державної адміністрації , м.
Донецьк

про: стягнення суми боргу у розмірі
34058,58грн., пені - 228,79грн., 3 % річних -
166,16грн., інфляції - 7,14грн.

за участю уповноважених представників:

від позивача: Піскарьова Ю.П. (за
довіреністю № 310 від 11.12.2013р.);

від відповідача: Гладченко О.Л.( за
довіреністю № 2/05-186-13 від 12.03.2014р.).

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Укртелеком», м. Київ в особі Донецької
філії Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком», м. Донецьк
звернулось до Господарського суду
Донецької області із позовом до
Департаменту агропромислового
розвитку Донецької обласної державної
адміністрації , м.Донецьк про стягнення
суми боргу у розмірі 34058,58грн., пені -
228,79грн., 3 % річних - 166,16грн., інфляції -
7,14грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем грошових
зобов'язань за договором про надання
телекомунікаційних послуг споживачам,
які здійснюють їх закупівлю за
державні кошти № 3307 від 01.07.2013р.,
внаслідок чого утворилась стягувана
заборгованість та виникли підстави для
нарахування пені, 3% річних та індексу
інфляції.

На підтвердження вказаних обставин
позивач надав: розрахунок суми боргу;
рахунки-акти за червень № 3307.6.2013. від
30.06.2013р., за липень № 3307.7.2013. від 31.07.2013р.,
за серпень № 3307.8.2013. від 31.08.2013р., за
вересень № 3307.9.2013. від 30.09.2013р., за
жовтень № 3307.10.2013. від 31.10.2013р., за
листопад № 3307.11.2013. від 30.11.2013р., за
грудень № 3307.12.2013. від 31.12.2013р.;
електронний витяг; договір про надання
телекомунікаційних послуг споживачам,
які здійснюють їх закупівлю за
державні кошти № 3307 від 01.07.2013р. з
додатками № 1, 2, 2.1, 3 3.1, 4, А, 4.1, 5, 5.1 та
додатковою угодою; правоустановчі
документи.

Під час розгляду справи позивачем були
надані додаткові документи для
долучення до матеріалів справи:
пояснення до позовної заяви № 07/57 від
12.03.2014р. щодо порядку надіслання актів
рахунків; лист № 07/56 від 12.03.2014р., у якому
зазначено про відсутність на розгляді
у іншого судді даних позовних вимог та
відсутність відносно відповідача
провадження про банкрутство; акт
звірки розрахунків та докази його
надіслання; довідка № 07/61 від 13.03.2014р.
про наявність грошових зобов'язань
відповідача; правоустановчі документи;
розрахунок суми основного боргу;
банківська виписка.

Від відповідача через канцелярію суду
надійшов відзив на позовну заяву б/н
б/д, у якому останній позовні вимоги
визнав у повному обсягу. Також надав
правоустановчі документи
підприємства.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 р. між позивачем (виконавець) та
відповідачем (замовник) був укладений
договір про надання
телекомунікаційних послуг споживачам,
які здійснюють їх закупівлю за
державні кошти № 3307 (надалі договір)
(а.с. 31-38), за умов п. 1.1 якого виконавець
зобов'язався у 2013р. надати замовнику
послуги з передавання даних і
повідомлень (телекомунікаційні
послуги), а також супутні (додаткові)
послуги згідно з переліком та в
обсягах, замовлених замовником, які
визначені в додатках до цього договору
(далі - послуги), а замовник
зобов'язався своєчасно сплачувати
отримані послуги відповідно до умов,
визначених цим договором та додатками
до нього.

Відповідно до п. 6.1.1. договору замовник
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за надані виконавцем
послуги в порядку та на умовах,
передбачених цим договором.

Замовник повинен сплатити рахунок за
послуги не пізніше 20 (двадцятого) числа
місяця, що настає за розрахунковим,
шляхом перерахування належної до
сплати суми на поточний рахунок
виконавця. Оплата послуг проводиться у
національній валюті України. У разі
неотримання рахунку до 10 числа місяця,
що настає за розрахунковим, замовник
звертається до служби розрахунків
виконавця для отримання інформації про
належну до сплати суму (п. 4.3. договору).

У разі невиконання або неналежного
виконання своїх зобов'язань за
договором сторони несуть
відповідальність, передбачену
законодавством та цим договором. У разі
затримки оплати за надані послуги
замовнику нараховується пеня з 1 числа
місяця, другого за розрахунковим. Пеня
нараховується на суму заборгованості у
розмірі облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який нараховується пеня, за
кожну добу затримки оплати ( п.п. 7.1., 7.3
договору).

За умовами п. 10.2. договір набирає
чинності з дати його підписання і діє
до 31.12.2013р., а в частині розрахунків - до
повного їх виконання. Умови цього
договору розповсюджуються на
правовідносини сторін, що виникли з
01.01.2013р., відповідно до ч. 3 ст. 631
Цивільного кодексу України.

На виконання умов зазначеного договору
позивач за період червень-грудень 2013р.
надав відповідачу телекомунікаційні
послуги на загальну суму 38458,34грн., що
підтверджується рахунками-актами за
телекомунікаційні послуги за червень
№ 3307.6.2013. від 30.06.2013р. на суму 6261,25грн., за
липень № 3307.7.2013. від 31.07.2013р. на суму
5514,98грн., за серпень № 3307.8.2013. від
31.08.2013р. на суму 4640,38грн., за вересень №
3307.9.2013. від 30.09.2013р. на суму 6548,84грн., за
жовтень № 3307.10.2013. від 31.10.2013р. на суму
7664,77грн., за листопад № 3307.11.2013. від
30.11.2013р. на суму 4590,22грн., за грудень №
3307.12.2013. від 31.12.2013р. на суму 3237,90грн.
(а.с.а.с.16-29).

Як вбачається із матеріалів справи,
сутність розглядуваного позову
полягає у примусовому спонуканні
відповідача до виконання грошових
зобов'язань за договором про надання
телекомунікаційних послуг споживачам,
які здійснюють їх закупівлю за
державні кошти № 3307 від 01.07.2013р.,
застосуванні наслідків такого
невиконання у вигляді стягнення пені, 3%
річних та індексу інфляції.

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються насамперед його
положеннями, Цивільним кодексом
України, Законом України «Про
телекомунікації» та договором про
надання телекомунікаційних послуг
споживачам, які здійснюють їх
закупівлю за державні кошти № 3307 від
01.07.2013р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг виконавець
зобов'язується за завданням замовника
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Поряд із
цим, своєчасна оплата отриманих
телекомунікаційних послуг п. 5 ч. 1 ст. 33
Закону «Про телекомунікації»
віднесено до обов'язків споживачів
телекомунікаційних послуг.

Отже, в контексті зазначених норм
укладений між позивачем та
відповідачем договір про надання
телекомунікаційних послуг споживачам,
які здійснюють їх закупівлю за
державні кошти № 3307 від 01.07.2013р. є
належною підставою для виникнення у
останнього грошових зобов'язань,
визначених умовами такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. За змістом ч.1 ст.903
Цивільного кодексу України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7
ст. 193 Господарського кодексу України
та ст. 525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

За таких обставин у відповідача не було
правових підстав для ухилення від
оплати наданих телекомунікаційних
послуг у відповідності до умов
укладеного договору за весь період з
червня 2013р. по грудень 2013р.

17.03.2014р. від відповідача до канцелярії
суду надійшов відзив на позовну заяву,
у якому останній позовні вимоги визнав
у повному обсягу.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач має право визнати позов
повністю або частково. При цьому,
згідно ч. 6 цієї статті суд не приймає
визнання позову, якщо ці дії суперечать
законодавству або порушують
чиїх-небудь права і охоронюваних
законом інтересів.

За змістом ч. 5 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України
визнання позову відповідачем є
підставою для прийняття рішення про
задоволення позову за умови, якщо дії
відповідача не суперечать
законодавству і не порушують
охоронюваних інтересів інших осіб.

В контексті означених норм, суд
зауважує на наступному:

По-перше, визнання позову
опосередковано у належній письмовій
формі, визначеній ч. 1 ст. 78
Господарського процесуального кодексу
України;

По-друге, визнання позову здійсненою
уповноваженою (а.с. 118-119) на вчинення
такої процесуальної дії особою;

По-третє, оскільки учасниками спірних
правовідносин є лише позивач та
відповідач, остільки визнання позовних
вимог як таке не має безпосередніх
негативних наслідків для прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

З огляду на дані норми права та
встановлені судом обставини справи,
суд дійшов висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача
суми основного боргу у розмірі 34058,58грн.

Щодо нарахованих пені, 3% річних та
індексу інфляції суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.ст. 216- 218
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Господарські санкції застосовуються в
установленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу
України визначено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Дані наслідки
порушення зобов'язання передбачені і ч.
1 ст. 230 Господарського кодексу України.
Згідно норм зазначених статей у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно п.1, п.3 ст.549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України Нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктами 7.1., 7.3 договору сторони
встановили, що у разі невиконання або
неналежного виконання своїх
зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законодавством та цим договором. У разі
затримки оплати за надані послуги
замовнику нараховується пеня з 1 числа
місяця, другого за розрахунковим. Пеня
нараховується на суму заборгованості у
розмірі облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який нараховується пеня, за
кожну добу затримки оплати.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд враховує, що умовами п. 4.3. договору
та у рахунках-актах позивач встановив
кінцевий строк оплати - до 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.
Отже, в силу ст. 253 Цивільного кодексу
України, позивач здобув право вимоги
сплати боргу за рахунками-актами за
телекомунікаційні послуги за червень
№ 3307.6.2013. від 30.06.2013р. - 21.07.2013р., за липень
№ 3307.7.2013. від 31.07.2013р. - 21.08.2013р., за
серпень № 3307.8.2013. від 31.08.2013р. - 21.09.2013р.,
за вересень № 3307.9.2013. від 30.09.2013р. -
21.10.2013р., за жовтень № 3307.10.2013. від
31.10.2013р. - 21.11.2013р., за листопад № 3307.11.2013.
від 30.11.2013р. - 21.12.2013р., за грудень №
3307.12.2013. від 31.12.2013р. - 21.01.2014р.

На підставі статей 549, 625 Цивільного
кодексу України позивачем нараховані
та заявлені до стягнення 228,79грн. пені,
166,16грн. 3% річних та 7,14грн. індексу
інфляції.

Перевіривши арифметичний розрахунок
пені, 3% річних та індексу інфляції за
допомогою програми
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство» у відповідності до
методики листа Верховного суду України
№62-97р від 03.04.1997р. «Рекомендації
відносно порядку застосування індексу
інфляції при розгляді судових справ»,
правові підстави, період та порядок їх
нарахування, суд дійшов висновку про
задоволення цих вимог у розмірі,
визначеному позивачем - 228,79грн.,
166,16грн., 7,14грн. відповідно.

Судові витрати у відповідності до
вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 253, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 901,
903 Цивільного кодексу України, ст.ст.
173-175, 193, 216-218, 230, 232 Господарського
кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
м. Київ () в особі Донецької
філії Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком», м. Донецьк
() до Департаменту
агропромислового розвитку Донецької
обласної державної адміністрації , м.
Донецьк () про стягнення
суми боргу у розмірі 34058,58грн., пені -
228,79грн., 3 % річних - 166,16грн., інфляції -
7,14грн. задовольнити у повному обсягу.

2. Стягнути з Департаменту
агропромислового розвитку Донецької
обласної державної адміністрації (83001,
м. Донецьк, вул. Артема, 74, )
на користь Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ,
бул. Т. Шевченка, 18, ) в особі
Донецької філії Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
(83001, м. Донецьк, пр-т Комсомольський, б.
22, ) суму боргу у розмірі
34058,58грн., пеню - 228,79грн., 3 % річних -
166,16грн., інфляційні нарахування -
7,14грн., витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1827,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 17.03.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 18.03.2014р.

Суддя
Я.О. Левшина

Вх: 14040/14

надруковано 4 прим.:

1 - ГСДО,

2 - позивачу

1 - відповідачу