м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12147/13 13.03.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Херсонський суднобудівний
завод"

до Публічного акціонерного товариства
"Судноплавна компанія "Укррічфлот"

про визнання недійсним положення
договору про арбітражне застереження

Судді: Бондарчук В.В. (головуюча)

Нечай О.В.

Привалов А.І.

Представники:

від позивача: Могилевський В.Ю.

від відповідача: Пташенчук О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство
"Херсонський суднобудівний завод"
(надалі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" (надалі-відповідач) про
визнання недійсним положення розділу 10
договору №720-230 від 05.11.2010 р., укладеного
між Публічним акціонерним товариством
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" та
Публічним акціонерним товариством
"Херсонський суднобудівний завод" про
арбітражне застереження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оспорюване положення договору
суперечить вимогам чинного
законодавства України щодо визначення
підсудності та підвідомчості спору та
положенням міжнародних договорів,
членом яких є Україна.

Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 26.06.2013 р. порушено
провадження у даній справі, призначено
її до розгляду у судовому засіданні на
09.07.2013 р. за участю представників
сторін, яких зобов'язано надати суду
певні документи.

Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
позивача та неналежне виконання
сторонами вимог суду.

13.08.2013 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав відзив на позов, в якому вказує на
необґрунтованість та недоведеність
заявлених позовних вимог.

Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
позивача та неналежне виконання
сторонами вимог суду.

У судовому засіданні 05.09.2013 р. судом
оголошувалася перерва до 17.09.2013 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.09.2013 р. призначено
колегіальний розгляд справи №910/12147/13.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
17.09.2013 р. визначено склад суду для
розгляду справи №910/12147/13 - Бондарчук
В.В. (головуюча суддя), судді: Баранов
Д.О., Нечай О.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.09.2013 р. колегією суддів у
складі: Бондарчук В.В. (головуюча суддя),
судді: Баранов Д.О., Нечай О.В. справу №
910/12147/13 прийнято до свого провадження
та призначено до розгляду у судовому
засіданні на 10.10.2013 р. за участю
представників сторін.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
10.10.2013 р. змінено склад суду для
розгляду справи №910/12147/13 - Бондарчук
В.В. (головуюча суддя), судді: Нечай О.В.,
Куркотова Є.Б.

У судовому засіданні 10.10.2013 р. судом
оголошувалася перерва до 07.11.2013 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.

07.11.2013 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав пояснення по справі, в яких
вказує про безпідставність та
необґрунтованість заявлених позовних
вимог.

У судовому засіданні 07.11.2013 р. судом
оголошувалася перерва до 09.12.2013 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.

06.12.2013 р. через загальний відділ
діловодства представник позивача
подав заяву про розгляд справи без
участі повноважного представника.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
09.12.2013 р. змінено склад суду для
розгляду справи №910/12147/13 - Бондарчук
В.В. (головуюча суддя), судді: Нечай О.В.,
Привалов А.І.

Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
позивача та неналежне виконання
сторонами вимог суду.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
30.01.2014 р. змінено склад суду для
розгляду справи №910/12147/13 - Бондарчук
В.В. (головуюча суддя), судді:
Васильченко Т.В., Нечай О.В.

У судовому засіданні 30.01.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 17.02.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 р., у зв'язку
із перебуванням судді Бондарчук В.В. у
відрядженні та судді Васильченко Т.В на
лікарняному, справу №910/12147/13 передано
на розгляд колегії суддів у складі:
Марченко О.В. (головуюча), судді: Нечай
О.В., Привалов А.І.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 р. справу №910/12147/13
прийнято до свого провадження колегією
суддів: Марченко О.В. (головуюча суддя),
судді: Нечай О.В., Привалов А.І. та
призначено розгляд справи на 13.03.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
03.03.2014 р., у зв'язку із поверненням судді
Бондарчук В.В. з відрядження, справу
№910/12147/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Бондарчук В.В.
(головуюча), судді: Нечай О.В., Привалов
А.І.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 р. справу №910/12147/13
прийнято до свого провадження колегією
суддів: Бондарчук В.В. (головуюча суддя),
судді: Нечай О.В., Привалов А.І. та
призначено розгляд справи на 13.03.2014 р.

У даному судовому засіданні позивач
підтримав заявлені вимоги та наполягав
на задоволенні позову.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 13.03.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2010 р. між Відкритим акціонерним
товариством "Херсонський
суднобудівний завод" та Акціонерною
судноплавною компанією "Укррічфлот"
укладено договір №720-230, умовами якого
передбачено, що відповідач розмістив, а
позивач прийняв до виконання
замовлення на ремонт судна т/х
«ОРЕЛЬ-1», в об'ємі, погодженому
сторонами попередньою ремонтною
відомістю.

Найменування Відкритого акціонерного
товариства "Херсонський суднобудівний
завод" було змінено на Публічне
акціонерне товариство "Херсонський
суднобудівний завод" на підставі
рішення загальних зборів акціонерів,
оформлених протоколом №1/2011 від 15.04.2011
р., що підтверджується засвідченою
копією статуту останнього (в
матеріалах справи).

Також, у зв'язку із приведенням статуту
відповідача у відповідність до Закону
України «Про акціонерні товариства»,
на підставі рішення загальних зборів
акціонерів від 20.04.2011 р., найменування
Акціонерної судноплавної компанії
"Укррічфлот" було змінено на Публічне
акціонерне товариство "Судноплавна
компанія "Укррічфлот".

Відповідно до п. 10.1. розділу 10 договору,
будь-який спір по даному договору або у
зв'язку із ним, що неврегульований
шляхом переговорів протягом 10 днів,
підлягає передачі на розгляд і
остаточне вирішення в Міжнародний
комерційний арбітражний суд при
Торгово-промисловій палаті України.

Згідно п. 10.2. розділу 10 договору сторони
погодились з тим, що в процесі розгляду
і вирішення спору буде застосовуватися
Регламент Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України.

Пунктом 10.3. розділу 10 договору
визначено, що правом, регулюючим
договір, являється матеріальне право
України. Місцем проведення засідання
суду являється місто Київ.

Пунктом 10.4. розділу 10 договору сторони
погодили, що мова арбітражного
розгляду - російська.

Відповідно до п. 10.5. розділу 10 договору
арбітражний суд складається із одного
судді.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
позивач зазначає, що арбітражне
застереження щодо передачі всіх
спорів, що виникають зі спірного
договору, на розгляд Міжнародному
комерційному арбітражному суду при
Торгово-промисловій палаті України
(далі - МКАС при ТПП України), викладене
у розділі 10 договору, не відповідає
положенням ч. 2 ст. 1 Закону України «Про
міжнародний комерційний арбітраж»,
оскільки до повноважень МКАС при ТПП
України не входить розгляд даної
категорії справ, враховуючи, що сторони
спірного договору не являються
нерезидентами України та не
відносяться до підприємств з
іноземними інвестиціями.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (ч.
7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір №720-230 від 05.11.2010
р. є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1
ст. 638 Цивільного кодексу України).
Аналогічні положення містяться і в
статті 180 Господарського кодексу
України.

Зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, які
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181
Господарського кодексу України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Як встановлено судом, предметом
договору №720-230 від 05.11.2010 р. є виконання
позивачем ремонтних робіт судна за
замовленням відповідача.

Крім того, судом встановлено, що
спірним розділом 10 договору
передбачено арбітражне застереження
щодо вирішення всіх можливих спорів
між сторонами Міжнародним комерційним
арбітражним судом при
Торгово-промисловій палаті України.

Так, відповідно до частини 2 статті 1
Закону України «Про міжнародний
комерційний арбітраж» до міжнародного
комерційного арбітражу можуть за
угодою сторін передаватися:

- спори з договірних та інших
цивільно-правових відносин, що
виникають при здійсненні
зовнішньоторговельних та інших видів
міжнародних економічних зв'язків, якщо
комерційне підприємство хоча б однієї
із сторін знаходиться за кордоном;

- спори підприємств з іноземними
інвестиціями і міжнародних об'єднань
та організацій, створених на території
України, між собою, спори між їх
учасниками, а так само їх спори з іншими
суб'єктами права України.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 116 ГК України
підприємство, створене відповідно до
вимог цього Кодексу, в статутному
капіталі якого не менш як десять
відсотків становить іноземна
інвестиція, визнається підприємством з
іноземними інвестиціями. Підприємство
набуває статусу підприємства з
іноземними інвестиціями з дня
зарахування іноземної інвестиції на
його баланс.

Іноземною інвестицією є цінності, що
вкладаються іноземними інвесторами в
об'єкти інвестиційної діяльності
відповідно до законодавства України з
метою отримання прибутку або
досягнення соціального ефекту.

З матеріалів справи вбачається, що
Публічне акціонерне товариство
"Херсонський суднобудівний завод" та
Публічне акціонерне товариство
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" не
являються підприємствами з іноземними
інвестиціями в розумінні ст. 116 ГК
України, оскільки засновані державою в
особі компетентних органів останньої
та не містять іноземних інвестицій
(копії статутів підприємств в
матеріалах справи).

При цьому, підприємства сторін
зареєстровані та знаходяться на
території України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що спори, які можуть виникнути чи
виникли з договору №720-230 від 05.11.2010 р.,
не можуть бути передані за угодою
сторін на розгляд Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України,
оскільки такі спори не підпадатимуть
під компетенцію вказаного арбітражу та
категорії спорів, що можуть бути ним
вирішенні в розумінні частини 2 статті 1
Закону України «Про міжнародний
комерційний арбітраж», оскільки
сторони договору не являються
нерезидентами України та не є
підприємствами з іноземними
інвестиціями.

Відповідно до положень чинного
законодавства України, визнання
правочину недійсним ставиться в
залежність від його відповідності
вимогам чинного законодавства та актам
органів державної влади.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Під недійсним правочином розуміють дії
фізичних і юридичних осіб, які хоч і
спрямовані на встановлення, зміну чи
припинення цивільних прав та
обов'язків, але не створюють цих
наслідків, внаслідок невідповідності
вчинених дій вимогам закону.

Як передбачено частиною 1 статті 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

За таких обставин, оскільки
оспорюваний розділ 10 договору №720-230
від 05.11.2010 р. суперечить положенням
частини 2 статті 1 Закону України «Про
міжнародний комерційний арбітраж»,
тому визнається судом недійсним.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Херсонський
суднобудівний завод" задовольнити.

2. Визнати недійсним розділ 10 договору
№720-230 від 05.11.2010 р. про арбітражне
застереження, укладеного між Публічним
акціонерним товариством "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" та Публічним
акціонерним товариством "Херсонський
суднобудівний завод".

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" (04071, м. Київ, вул.
Електриків, буд. 8, ідентифікаційний код
- 00017733), з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Херсонський суднобудівний завод" (73000,
м. Херсон, Карантинний острів, буд. 1,
ідентифікаційний код - 14308500) 1 147 (одну
тисячу сто сорок сім) грн. - судового
збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 17.03.2014 р.

Судді
Бондарчук В.В.
(головуюча)

Нечай О.В.

Привалов А.І.