номер провадження справи 4/1/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014
Справа № 908/65/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продімпекс", (83049, м.
Донецьк, вул.
Лебединського, буд. 7-А)

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Вільнянський
маслозавод", (70000, м. Вільнянськ
Вільнянського району Запорізької
області, вул. Запорізька, буд. 65)

про стягнення 49513,25 грн. основного боргу
за договором № 47 від 18.02.2013 р., 729,70
грн. пені, 94,92 грн. втрат від інфляції
грошових коштів та 168,38 грн. 3 % річних

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Кияниця М.Г, довіреність
№ 8 від 03.03.2014р.;

від відповідача -не з'явився;

10.01.2014 р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Продімпекс", м.
Донецьк з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Вільнянський маслозавод", м.
Вільнянськ Вільнянського району
Запорізької області про стягнення 49513,25
грн. основного боргу за договором № 47
від 18.02.2013 р., 729,70 грн. пені, 94,92 грн. втрат
від інфляції грошових коштів та 168,38
грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 10.01.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/65/14,
справі присвоєно номер провадження
4/1/14, розгляд справи призначено на 29.01.2014
р., у сторін витребувані документи і
докази, необхідні для вирішення спору.
У зв'язку із неявкою в судове засідання
представників сторін та необхідністю
витребування у сторін додаткових
документів і доказів, що мають суттєве
значення для повного всебічного та
об'єктивного вирішення спору по суті,
розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК
України, відкладався до 03.03.2014р.

В судовому засіданні 03.03.2014р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено, на
підставі ст. 85 ГПК України, вступну і
резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника
позивача розгляд справи здійснювався
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються
на положеннях ст., ст. 625, 692 ЦК України та
полягають в тому, що 18.02.2013 р. сторонами
у справі був укладений договір № 47 на
постачання Товару. Згідно накладних №
1290 від 15.03.2013р., № 1291 від 15.03.2013р., № 1319
від 18.03.2013р., № 1375 від 20.03.2013р., № 1446 від
25.03.2013р., № 1516 від 27.03.2013р., № 1600 від
01.04.2013р., № 1925 від 16.04.2013р., № 1945 від
17.04.2013р., № 2601 від 29.05.2013р., № 2749 від
05.06.2013р., № 2824 від 10.06.2013р., № 2866 від
12.06.2013р., № 2995 від 19.06.2013р., № 3047 від
21.06.2013р., № 3107 від 26.06.2013р., № 3170 від
01.07.2013р., № 3257 від 04.07.2013р., № 3382 від
11.07.2013р., № 3441 від 15.07.2013р., № 3508 від
18.07.2013р., № 3637 від 25.07.2013р., № 3778 від
01.08.2013р., № 3836 від 05.08.2013р.. № 3918 від
08.08.2013р., № 3970 від 12.08.2013р., № 4043 від
15.08.2013р., № 4093 від 19.08.2013р., № 4180 від
22.08.2013р., № 4304 від 29.08.2013р., № 4372 від
02.09.2013р., № 4464 від 05.09.2013р., № 4524 від
09.09.2013р., № 4572 від 09.09.2013р., № 4600 від
12.09.2013р., № 4666 від 16.09.2013р., № 4667 від
16.09.2013р., № 5170 від 10.10.2013р., № 5342 від
21.10.2013р., № 5424 від 24.10.2013р., № 5473 від
28.10.2013р., № 5874 від 18.11.2013р., позивач
здійснив постачання товару
відповідачу на загальну суму 469446,70
гривень з урахуванням ПДВ. Продукція
прийнята відповідачем повністю, що
підтверджується вищевказаними
накладними. Відповідачем згідно
платіжних доручень: № 327 від 15.03.2013р., №
328 від 15.03.2013р., № 424 від 01.04.2013р.. № 479 від
16.04.2013р., № 492 від 17.04.2013р., № 686 від
29.05.2013р., № 19 від 05.06.2013р., № 780 від
10.06.2013М^7-9О-від42.06.2013р (№ 822 від 19.06.2013р., №
832 від 21.06.2013р., № 847 від 26.06.2013р., № 846 від
26.06.2013р., № 866 від 01.07.2013р., № 887 від
04.07.2013р., № 931 від 11.07.2013р., № -956 від
15.07.2013р., № 976 від 18.07.2013р., № 1008 від
25.07.2013р., № 1045 від 01.08.2013р., № 1068 від
05.08.2013р., № 5380 від 08.08.2013р., № 5404 від
12.08.2013р., № 5428 від 14.08.2013р., № 5448 від
19.08.2013р., № 5471 від 22.08.2013р., № 5472 від
22.08.2013р., № 5500 від 29.08.2013р., № 5528 від
02.09.2013р., № 5555 від 05.09.2013р., № 5586 від
09.09.2013р., № 5592 від 09.09.2013р., № 5624 від
12.09.2013р., № 5649 від 16.09.2013р., № 5648 від
16.09.2013р., № 5853 від 10.10.2013р., № 5932 від
21.10.2013р., № 5972 від 24.10.2013р., № 5993 від
28.10.2013р., № 6157 від 18.11.2013р., було
проведено часткову оплату
поставленого товару на загальну суму
419933,45 грн. Відповідно до умов п. 3.3.
Договору та Додаткової угоди № 1 до
договору від 15.03.2013р., «Оплата партії
товару здійснюється протягом 14
календарних днів з моменту одержання
чергової партії Товару згідно
накладних». Але до сьогоднішнього
моменту оплата за поставлену продукцію
в повному об'ємі відповідачем не
здійснена, чим були порушені умови
договору. Таким чином, заборгованість
відповідача складає 49513,25 грн. 29.11.2013
року на адресу відповідача була
направлена претензія з вимогами
погасити заборгованість. Претензія
залишена відповідачем без відповіді і
задоволення. Пунктом 5.3 договору
сторони узгодили, що за порушення
зобов'язань з оплати товару Покупець
сплачує Постачальнику пеню в розмірі
0,5% від суми заборгованості за кожний
день прострочки. Пеня нараховується за
весь термін прострочки. Термін
позовної давності по стягненню пені
складає 3 роки. Враховуючи викладене та
норми чинного законодавства, позивачем
відповідачу нарахована пеня в сумі 729,70
грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. На підстав зазначених
норм, позивачем відповідачу нараховано
168,38 грн. 3 % річних та на заборгованості
за листопад 2013 року нараховано 94,92 грн.
втрат від інфляції грошових коштів. З
урахуванням викладеного, позивач
просить суд позов задовольнити
повністю, стягнути з ПАТ "Вільнянський
маслозавод" 49513,25 грн. основного боргу
за договором № 47 від 18.02.2013 р., 729,70 грн.
пені, 94,92 грн. втрат від інфляції
грошових коштів та 168,38 грн. 3 % річних.

Відповідач в жодне судове засідання не
з'явився, проте 29.01.2014р. на адресу суду
від відповідача надійшов відзив по
справі №908/65/14 в якому проти позову
відповідач заперечив, заявлені вимоги
вважає безпідставними та
необґрунтованими. Свої заперечення
відповідач мотивує тим, що не існує між
сторонами відносин, заснованих на
письмовому договорі. Зокрема, п.3.3
договору №47 від 18.02.2013р. передбачає, що
за поставлений товар здійснюється
попередня плата. Таким чином,
виникнення заборгованості за товар за
оспорюваним договором має
позадоговірний характер. Вимогу про
сплату коштів в порядку ст. 530 ЦК
України відповідач не отримував. Отже,
у позивача відсутні підстави вимагати
стягнення основної суми
заборгованості. Що стосується
нарахування 3 % річних та пені, то
оскільки між сторонами не існує
договірних зобов'язань у спірних
правовідносинах, то відтак, відсутні
підстави для стягнення пені та 3%
річних. Враховуючи викладене,
відповідач просить суд в позові
відмовити.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи у їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2013 р. Товариством з обмеженою
відповідальністю "Продімпекс"
(позивачем у справі) та Публічним
акціонерним товариством "Вільнянський
маслозавод" (відповідачем у справі) був
укладений Договір № 47 з відповідними
додатками до нього (далі за текстом -
Договір).

За умовами Договору позивач
(Постачальник) зобов'язався поставити,
а відповідач (Покупець) зобов'язався
прийняти та оплатити товар в термін та
на умовах, зазначених в договорі.
Предметом поставки є товари, зазначені
в накладній або специфікації, які є
невід'ємною частиною договору (пункти
1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна на
товар, відповідно до асортименту
зазначається в специфікації або
накладній на партію товару, що
невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.3 Договору в редакції
додаткової угоди№1 до договору від
15.03.2013р. оплата партії товару
здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти)
календарних днів з моменту одержання
чергової партії Товару згідно
накладних.

Відповідно до п. 7.1 Договору договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до 31.12.2013р.,
а в частині взаєморазрохунків до
повного їх виконання.

Як встановлено судом в ході судового
вирішення спору, на виконання умов
Договору позивачем поставлено
відповідачу товар, передбачений
умовами договору, що підтверджується
видатковими накладними за цей період, а
саме:

- видаткова накладна № 1290 від
15.03.2013р.,

- видаткова накладна № 1291 від
15.03.2013р.,

- видаткова накладна № 1319 від
18.03.2013р.,

- видаткова накладна № 1375 від
20.03.2013р.,

- видаткова накладна № 1446 від
25.03.2013р.,

- видаткова накладна № 1516 від
27.03.2013р.,

- видаткова накладна № 1600 від
01.04.2013р.,

- видаткова накладна № 1925 від
16.04.2013р.,

- видаткова накладна № 1945 від
17.04.2013р.,

- видаткова накладна № 2601 від
29.05.2013р.,

- видаткова накладна № 2749 від
05.06.2013р.,

- видаткова накладна № 2824 від
10.06.2013р.,

- видаткова накладна № 2866 від
12.06.2013р.,

- видаткова накладна № 2995 від
19.06.2013р.,

- видаткова накладна № 3047 від
21.06.2013р.,

- видаткова накладна № 3107 від
26.06.2013р.,

- видаткова накладна № 3170 від
01.07.2013р.,

- видаткова накладна № 3257 від
04.07.2013р.,

- видаткова накладна № 3382 від
11.07.2013р.,

- видаткова накладна № 3441 від
15.07.2013р.,

- видаткова накладна № 3508 від
18.07.2013р.,

- видаткова накладна № 3637 від
25.07.2013р.,

- видаткова накладна № 3778 від
01.08.2013р.,

- видаткова накладна № 3836 від
05.08.2013р.,

- видаткова накладна № 3918 від
08.08.2013р.,

- видаткова накладна № 3970 від
12.08.2013р.,

- видаткова накладна № 4043 від
15.08.2013р.,

- видаткова накладна № 4093 від
19.08.2013р.,

- видаткова накладна № 4180 від
22.08.2013р.,

- видаткова накладна № 4304 від
29.08.2013р.,

- видаткова накладна № 4372 від
02.09.2013р.,

- видаткова накладна № 4464 від
05.09.2013р.,

- видаткова накладна № 4524 від
09.09.2013р.,

- видаткова накладна № 4572 від
09.09.2013р.,

- видаткова накладна № 4600 від
12.09.2013р.,

- видаткова накладна № 4666 від
16.09.2013р.,

- видаткова накладна № 4667 від
16.09.2013р.,

- видаткова накладна № 5170 від
10.10.2013р.,

- видаткова накладна № 5342 від
21.10.2013р.,

- видаткова накладна № 5424 від
24.10.2013р.,

- видаткова накладна № 5473 від
28.10.2013р.,

- видаткова накладна № 5874 від
18.11.2013р.,

а всього на загальну суму 469446,70 грн.

Вище зазначені видаткові накладні за
спірний період підписані
уповноваженими особами позивача та
відповідача і скріплені відбитками
печаток підприємств.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, факт поставки позивачем
відповідачу товару згідно умов
Договору № 47 від 18.02.2013 р. доведений
відповідними видатковими накладними,
які узгоджені сторонами та
підтверджують факт прийняття
відповідачем товару без жодних
зауважень та претензій, про що свідчать
підписи скріплені печатками сторін на
вказаних видаткових накладних.
(Оригінали зазначених документів
досліджувалися судом в судовому
засіданні, належним чином посвідчені
копії - залучені до матеріалів справи).

Таким чином, позивач взяті на себе
зобов'язання згідно умов Договору
виконав у повному обсязі та належним
чином.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України
встановлено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати. Покупець зобов'язаний
сплатити повну ціну переданого товару.

Якщо договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором - у
строк, визначений відповідно до статті
530 ЦК України. (частина 1 статті 693 ЦК
України).

Матеріали справи свідчать, що в
порушення умов Договору відповідач у
встановлені строки та в повному обсязі
з позивачем не розрахувався. Оплату за
поставлений товар, що поставлявся
позивачем за умовами Договору № 47 від
18.02.2013 р., відповідач здійснив частково
в сумі 419933,45 грн., що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями
за спірний період. Решту суми боргу
відповідач не сплатив.

Таким чином, відповідач порушив взяті
на себе за умовами Договору № 47 від
18.02.2013 р. зобов'язання та вимоги чинного
законодавства, у зв'язку із чим станом
на час вирішення справи в судовому
засіданні за ним рахується
заборгованість за поставлений товар в
сумі 49513,25 грн.

29.11.2013 р. позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
про сплату заборгованості в розмірі
49513,25 грн. основного боргу за договором
№ 47 від 18.02.2013 р. Вказана претензія була
направлена за належною юридичною
адресою відповідача, що
підтверджується фіскальним чеком №7840
від 29.11.2013р. та описом вкладення в
цінний лист, який скріплений відбитком
календарного штемпелю відділення
зв'язку 29.11.2013 р.

Відповідачем претензія залишена без
відповіді та задоволення.

Доводи відповідача стосовно того, що
позивачем не направлялася претензія
щодо сплати існуючої заборгованості
спростовується наступним.
Господарським-процесуальним кодексом
передбачено, що сторони застосовують
заходи досудового врегулювання спору
за домовленістю між собою.
Проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що відповідачу було
відомо про існуючу заборгованість
перед позивачем за договором № 47 від
18.02.2013 р., що підтверджується
видатковими накладними на постачання
товару та частковою сплатою
поставленого товару, а відтак
відповідач навмисно ухилявся від
оплати поставленого товару. Крім того,
неотримання вимоги чи претензії щодо
сплати заборгованості, не звільняє
відповідача від оплати поставленого
товару за договором № 47 від 18.02.2013 р.

Глава 50 ЦК України передбачає
підстави та умови припинення
зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК
України встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Отже, зобов'язання відповідача
оплатити поставлений товар не
припинено.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України
закони України підлягають
обов'язковому виконанню на всій
території України всіма юридичними та
фізичними особами.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту
містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання є недопустимою, якщо інше
не встановлено договором або законом.

До матеріалів справи позивачем надано
належним чином посвідчену копію Акту
звіряння взаємних розрахунків, яким
сторони підтвердили, що заборгованість
ПАТ "Вільнянський
маслозавод" перед ТОВ "Продімпекс" за
поставлений товар становить 49 513,25 грн.

Таким чином, на момент звернення
позивача до суду з позовом у даній
справі відповідач заборгував позивачу
49 513,25 грн. за поставлений товар за
Договором № 47 від 18.02.2013 р.

На день розгляду спору відповідач
оплату товару в повному обсязі суду не
довів.

Враховуючи зазначене, вимога позивача
про стягнення з відповідача 49 513,25 грн.
основного боргу пред'явлена до
стягнення обґрунтовано та підлягає
задоволенню.

Доводи відповідача стосовно того, що
взаємовідносини сторін у даній справі
не ґрунтуються на Договорі № 47 від
18.02.2013 р., суд вважає безпідставними та
такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи, виходячи з
наступного.

Посилання позивача на пункт 3.3 Договору
№ 47 від 18.02.2013 р. в якому визначено, що
оплата партії товару здійснюється
покупцем на умовах попередньої оплати,
не відповідає дійсності, оскільки
15.03.2013р. сторонами у справі було
укладено додаткову угоду №1 до
Договору № 47 від 18.02.2013 р., якою сторони
внесли зміни в п.3.3 договору № 47 від
18.02.2013 р., який виклали в наступній
редакції: «Оплата партії товару
здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти)
календарних днів з моменту одержання
чергової партії Товару згідно
накладних».

Відповідач доказів які б спростовували
такі висновки суду не надав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання малу
бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232
ГК України.

Вимоги щодо стягнення пені позивач
обґрунтовує п. 5.3 Договору, який
передбачає, що за порушення зобов'язань
з оплати товару покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі 0,5% від
суми заборгованості за кожен день
просторчки. Пеня нараховується за весь
термін прострочки. Термін позовної
давності по стягненню пені складає 3
роки.

За невиконання грошових зобов'язання
за Договором № 47 від 18.02.2013 р. позивачем
пред'явлена до стягнення пеня в розмірі
729, 70 грн.

З огляду на вищенаведені норми
законодавства, суд вважає, що вимога
про стягнення з відповідача пені за
неналежне виконання грошових
зобов'язань за договором № 47 від 18.02.2013
р. є обґрунтованою та підлягає
задоволенню в заявленій сумі.

У відповідності до положень чинного
законодавства захист цивільних прав
здійснюється, зокрема, шляхом
стягнення з особи, яка порушила право,
завданих збитків, а у випадках
передбачених законодавством або
договором, неустойки (штрафу, пені), а
також інших засобів передбачених
законодавством.

До інших засобів захисту цивільних
прав, у відповідності до ст. 625 ЦК
України, відносяться втрати від
інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та 3% річних, якщо інший
розмір відсотків не встановлений
договором або законом.

Сума втрат від інфляції грошових
коштів за прострочення виконання
грошового зобов'язання, згідно
розрахунку позивача, становить 94,92 грн.,
а сума 3 % річних, згідно розрахунку
позивача, становить 168,38 грн. Розрахунки
судом перевірені та визнані такими, що
виконані вірно.

Таким чином, вимога про стягнення з
відповідача втрат від інфляції
грошових коштів та 3 % річних підлягає
задоволенню - 94,92 грн. втрат від
інфляції грошових коштів та 168,38 грн. 3 %
річних.

Оскільки фактичними обставинами
справи доведено факт порушення
відповідачем зобов'язань щодо оплати
поставленого товару, то суд також
вважає безпідставними твердження
відповідача про відсутність підстав
для стягнення з відповідача штрафних
санкцій та 3% річних.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

Заперечення відповідача на позовну
заяву суд визнав хибними.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Вільнянський маслозавод", м.
Вільнянськ Вільнянського району
Запорізької області 49513,25 грн.
основного боргу за договором № 47 від
18.02.2013 р., 729,70 грн. пені, 94,92 грн.
втрат від інфляції грошових коштів та
168,38 грн. 3 % річних документально
підтвердженими, обґрунтованими,
заснованими на законі та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача,
оскільки спір доведено до суду з його
вини.

Керуючись ст. 68 Конституції України,
ст., ст. 193, 232 ГК України, ст., ст. 525, 526, 549,
599, 611, 625, 629, 655 ЦК України, ст., ст. 22, 33, 34,
44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продімпекс", м.
Донецьк до Публічного акціонерного
товариства "Вільнянський маслозавод",
м. Вільнянськ Вільнянського району
Запорізької області задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Вільнянський маслозавод",
(70000, м. Вільнянськ Вільнянського району
Запорізької області, вул. Запорізька,
буд. 65, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продімпекс", (83049, м.
Донецьк, вул. Лебединського, буд. 7-А, ) 49 513 (сорок дев'ять тисяч
п'ятсот тринадцять) грн. 25 коп.
основного боргу, 729 (сімсот двадцять
дев'ять) грн. 70 коп. пені, 94 (дев'яносто
чотири) грн. 92 коп. втрат від інфляції
грошових коштів, 168 (сто шістдесят
вісім) 38 коп. річних відсотків та 1720
(одну тисячу сімсот двадцять) грн. 50 коп.
судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і
підписано у відповідності до вимог ст.,
ст. 84, 85 ГПК України "04" березня 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.