ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р.
Справа № 917/2086/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,
суддя Барбашова С.В. , суддя Плужник
О.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Тарасенко Р.В.

відповідача - Калько В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
аеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №121
П/3-9) на рішення господарського
суду Полтавської області від 26.12.13 у
справі № 917/2086/13

за позовом ПАТ "Укртрансгаз" в ос. філії
"БМФ "УКРГАЗПРОМБУД", м. Полтава

до ТОВ "Термастіл" , м. Полтава

про стягнення 78 146,50 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство "Укртрансгаз", в особі філії
Будівельно-монтажна фірма
"Укргазпромбуд", м. Полтава, звернулось
до господарського суду Полтавської
області з позовом до ТОВ "Термастіл",
м. Полтава з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог
про стягнення 106.218,50 грн. - штрафних
санкцій за порушення зобов'язань по
договору №76 від 25.01.2013 р. про
закупіплю товарів за державні кошти, в
тому числі: 53.109, 23 грн. -пені та 53.109,27 грн.
- штрафу за період із 17.09.2013 р. по 26.11.2013 р.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 26.12.2013 року у
справі №917/2086/13 ( суддя Білоусов С.М.)
позов задоволено повністю, стягнуто з
ТОВ "Термастіл", м. Полтава на користь
ПАТ "Укртрансгаз", в особі філії
Будівельно-монтажна фірма
"Укргазпромбуд", 53.109, 23 грн. - пені, 53.109,27
грн. - штрафу та 2124,37 грн. - витрат по
оплаті судового збору, з посиланням на
порушення умов договору в частині
поставки товарів.

Відповідач з рішенням господарського
суду не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
скасувати повністю, прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю, та судові
витрати покласти на позивача.

В апеляційній скарзі зазначив, що судом
першої інстанції не прийняті до уваги
факти, які мають преюдиційне значення
для вирішення даного спору, а саме
факти порушення позивачем своїх
зобов'язань по вищевказаному
договору, встановлені Постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 р. по
справі № 917/1794/13, якою зазначений
договір розірвано, а також посилається
на положення Конвенції ООН про
договори міжнародної купівлі-продажу
товарів від 11 квітня 1980 року,
передбачено, що сторона може зупинити
виконання своїх зобов'язань, якщо після
укладання договору стає видно, що інша
сторона не виконає значної частини
своїх зобов'язань у результаті: а/
серйозного недоліку в її спроможності
здійснити виконання чи її
кредитоспроможності або б/ її
поведінки під час підготовки виконання
чи здійснення виконання договору /ст. 71
/.

Позивач вважає рішення суду законним
та обґрунтованим, прийнятим відповідно
до норм матеріального та
процесуального права, надав
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких просить рішення залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

У запереченнях на апеляційну скаргу
зазначив, що відповідач повинен за
порушення строків поставки сплатити
штрафні санкції, період стягнення
неустойки є з 17.09.2013 р. по 26.11.2013 р.,
тобто за той період коли спірний
договір був чинним та обов'язковим до
виконання обома сторонами.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
06.02.2014 року, у зв'язку з хворобою судді
Пушая В.І., для розгляду даної справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді
Плужник О.В., Барбашова С.В.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду
встановила, що 25.01.2013 р. між Публічним
акціонерним товариством "Укртрансгаз",
м. Київ в особі філії
Будівельно-монтажна фірма
"Укргазпромбуд", м. Полтава (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Термастіл", м.
Полтава (відповідач) укладений договір
№076 від 25.01.2013 р. про закупівлю товарів
за державні кошти.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
продавець (відповідач) зобов'язувався
поставити покупцю (позивачу) товари,
зазначені в оголошенні про проведення
відкритих торгів, а покупець - прийняти
і оплатити такі товари.

У п. 1.2 договору зазначено: найменування
товарів - Споруди та каркаси металеві,
код за ДК 016-97 (28.11.2). Номенклатура,
асортимент, ціна одиниці товару та
кількість товарів зазначаються згідно
специфікації, що є невід'ємною частиною
даного договору.

Пунктами 3.1., 3.2 договору передбачено, що
сума, визначена в договорі становить 1
574 415,10 грн., в тому числі: податок на
додану вартість - 262 402,52 грн., сума цього
договору може бути зменшена за
взаємною згодою сторін, при зменшені
обсягів закупівлі, зокрема з
урахуванням фактичного обсягу
видатків покупця.

Згідно п. 4.1 договору оплата вартості
товарів здійснюється протягом 30-ти
календарних днів з дня поставки партії
товарів, шляхом безготівкового
перерахування коштів на поточний
рахунок продавця.

Пунктами 5.2 та 5.6 договору передбачено,
що поставка товарів здійснюється
партіями на підставі письмової заявки
покупця; строк поставки окремої партії
товару - 5 днів з моменту надання
покупцем відповідної письмової заявки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст.
193 ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 629 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до приписів ст. ст. 662, 663, 664
Цивільного кодексу України продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу,
в строк передбачений договором
купівлі-продажу.

Обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент: 1) вручення товару покупцеві,
якщо договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; 2) надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути
встановлений інший момент виконання
продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у
розпорядження покупця, якщо у строк,
встановлений договором, він готовий до
передання покупцеві у належному місці
і покупець поінформований про це.
Готовий до передання товар повинен
бути відповідним чином
ідентифікований для цілей цього
договору, зокрема шляхом маркування.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що на виконання вимог
договору позивачем надіслано
відповідачу заявку на поставку
товарно-матеріальних цінностей на суму
758703,82 грн.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач отримав зазначену заявку,
але в порушення вимог договору не
здійснив поставку товару позивачу.

Отже, в порушення умов договору
відповідач в визначений договором
строк не поставив товари на суму 758703,82
грн. в строк з 17.09.13р. по 26.11.2013р.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що в
разі порушення продавцем зобов'язань
щодо поставки товару по даному
договору він зобов'язаний сплатити на
користь покупця штрафні санкції,
передбачені ч. 2 ст. 231 Господарського
кодексу України.

Суд першої інстанції правомірно
задовольнив позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені за
період із 17.09.2013 р. по 26.11.2013 р. в сумі
53109,23 грн. та штрафу за порушення
строків виконання зобов'язання з
поставки товару за договором в сумі
53109,27 грн.

Господарський суд обґрунтовано не
прийняв до уваги посилання відповідача
на те, що позивачем порушені умови
договору № 076 від 25.01.2013 р. про закупівлю
товарів за державні кошти в частині
строків оплати поставленого товару, а
також на наявність Постанови
Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 р. по
справі №917/1794/13, якою зазначений
договір розірвано, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи,
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.12.2013 р. по
справі № 917/1794/13 рішення господарського
суду від 22.10.2013 р. скасовано, та прийнято
нове рішення, яким позов задоволено.
Розірвано договір №076 від 25 січня 2013 р.
про закупівлю товарів за державні
кошти, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Термастіл"
та Публічним акціонерним товариством
"Укртрансгаз", м. Київ в особі філії
Будівельно-монтажної фірми
"Укргазпромбуд", м. Полтава в особі
Будівельно-монтажного управління №1.

Згідно зі ч .5 ст. 188 ГК України якщо
судовим рішенням договір змінено або
розірвано, договір вважається зміненим
або розірваним з дня набрання чинності
даним рішенням,якщо іншого строку
набрання чинності не встановлено за
рішенням суду.

У ч. 3 ст. 105 ГПК України зазначено, що
постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, тобто зазначений договір
розірваний з 04.12.2013 р.

Відповідно до ч.7 ст.180 ГК України
визначено, що закінчення строку дії
господарського договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, що мало місце під час дії
договору.

Отже, закінчення строку або розірвання
договору не означає автоматичного
припинення усіх обов'язків між
контрагентами, що виникли у зв'язку з
договірними відносинами і якщо
господарське договірне зобов'язання не
виконано чи виконано неналежним чином,
то відповідальність сторін - стягнення
штрафних санкцій та відшкодування
збитків за порушення умов договору
настає незалежно від закінчення строку
його дії.

Суд першої інстанції зробив
обґрунтований висновок, що позивачем
правомірно заявлено до стягнення
53109,23 грн. - пені та 53109,27 грн. - штрафу за
період із 17.09.2013 р. по 26.11.2013 р. тобто за
період дії договору.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги посилання відповідача
на те, що Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
04.12.2013 р. по справі № 917/1794/13 встановлено,
що дії позивача протягом виконання
умов договору є неправомірними та
такими, що вчинюються з наміром завдати
шкоди іншій особі, а також зловживання
правом у інших формах, так як зазначені
обставини не стосуються даного позову,
предметом якого є стягнення штрафних
санкцій із відповідача за порушення
строків поставки товару.

Як свідчать матеріали справи
відповідач не надав доказів
підтверджуючих, що невиконання
обов'язку відповідача поставити товар
пов'язано з діями позивача в зв'язку з
несвоєчасною оплатою отриманого
товару.

Суд першої інстанції правомірно
відхилив посилання відповідача на
порушення позивачем Конвенції ООН про
договори міжнародної купівлі-продажу
від 11 квітня 1980 року, оскільки статтею 1
даної Конвенції визначено, що вона
застосовується до договорів
купівлі-продажу товарів між сторонами,
комерційні підприємства яких
перебувають у різних державах: а) коли
ці держави є Договірними державами; або
б) коли згідно з нормами міжнародного
приватного права застосовано право
Договірної держави, а договір № 076 від 25
січня 2013 р. про закупівлю товарів за
державні кошти не є міжнародним
договором купівлі-продажу, а укладений
підприємствами, які зареєстровані та
території України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, що
відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в
рішенні господарського суду,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи, а мотиви
відповідача не можуть бути підставою
для його скасування, керуючись ст.ст. 193,
231, 232 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610-612, 629,
662-664, 712 ЦК України, ст.ст. 101- 105 ГПК
України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Полтавської області від 26.12.13 у справі
№ 917/2086/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції: Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписаний
13.02. 2014р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.