ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.Справа № 922/1432/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Лозоваводоканал" Лозівської міської
ради Харківської області, м.Лозова до
Публічного акціонерного товариства
"Харківгаз" в особі відокремленого
підрозділу Красноградської філії
публічного акціонерного товариства
"Харківгаз", м.Красноград про визнання
договору укладеним за участю
представників:

позивача - Чумак Ю.О. (довіреність №1 від
03 січня 2014 року)

відповідача - Василенко Г.В.
(довіреність №3926 від 26 грудня 2013 року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, комунальне підприємство
"Лозоваводоканал" Лозівської міської
ради Харківської області, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
публічного акціонерного товариства
"Харківгаз" в особі відокремленого
підрозділу Красноградської філії
публічного акціонерного товариства
"Харківгаз" про визнання укладеними
пунктів 3.2. та 4.17 договору №33 від 17
січня 2013 року про надання послуг з
водопостачання та водовідведення, в
редакції позивача.

У свою чергу, відповідач звернувся до
суду із зустрічним позовом до позивача
за первісним позовом про зобов'язання
укласти договір про надання послуг з
водопостачання та водовідведення від 17
січня 2013 року №33 з редакцією преамбули
та пунктів 3.2., 4.17., 11.1., 11.1., 12.2., 12.3., що
відповідають викладеній відповідачем
за первісним позовом у протоколі
розбіжностей.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 19 червня 2013
року (суддя Прохоров С.А.) первісний
позов задоволено повністю, а саме
визнано п.п.3.2. та 4.17 договору про
надання послуг з водопостачання та
водовідведення від 17 січня 2013 року №33
укладеними в наступній редакції:

"пункт 3.2 - "Лозоваводоканал" надає
послуги з прийому стічних вод
"Абонента" в розмірі встановленого
ліміту в кількості 562 м.куб./міс.;

пункт 4.17 - "Лозоваводоканал" приймає
поверхневі стічні води, що утворюються
внаслідок випадання атмосферних
опадів, сніготанення та здійснення
поливно-мийних робіт під час
прибирання територій, які
неорганізовано потрапляють в мережу
водовідведення "Абонента" або через
дощозбірники і колодязі на мережах
водовідведення, які розташовані на
території "Абонента", у мережі
водовідведення "Лозоваводоканалу", як
при загальносплавній, так і при
роздільній системі водовідведення". У
задоволенні зустрічного позову було
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 27 серпня 2013
року (судді Істоміна О.А., Білецька А.М.,
Могилєвкін Ю.О.) зазначене рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14 листопада 2013 року
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 27 серпня 2013
року та рішення господарського суду
Харківської області від 19 червня 2013
року в частині первісного позову та
розподілу судових витрат у справі
№922/1432/13 скасовано, а справу в цій
частині передано на новий розгляд до
господарського суду Харківської
області. В решті постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 27 серпня 2013
року залишено без змін.

11 грудня 2013 року автоматизованою
системою документообігу
господарського суду Харківської
області справу №922/1432/13 призначено для
розгляду судді Бураковій А.М.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12 грудня 2013
року було прийнято вищевказану справу
та призначено до розгляду у відкритому
судовому засіданні на 26 грудня 2013 року.

20 грудня 2013 року представник
відповідача надав через канцелярію
суду відзив (вх.№47891), в якому
заперечував проти позову, просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, та зобов'язати позивача укласти
з відповідачем договір на надання
послуг з водопостачання та
водовідведення №33 від 17 січня 2013 року з
редакцією спірних пунктів 3.2., 4.17., що
відповідає редакції, викладеній
відповідачем у протоколі розбіжностей.

У відкритому судовому засіданні 26
грудня 2013 року було оголошено перерву
до 13 січня 2014 року.

У відкритому судовому засіданні 13
січня 2014 року було оголошено перерву до
20 січня 2014 року.

17 січня 2014 року дану справу було
передано до розгляду судді Аріт К.В., на
підставі розпорядження керівника
апарату господарського суду
Харківської області №36 від тієї ж дати,
у зв'язку із відпусткою судді Буракової
А.М.

20 січня 2014 року представник позивача
надав через канцелярію суду додаткові
пояснення (вх.№1686) на підтвердження
заявлених позовних вимог. Судом було
досліджено надані пояснення та
долучено до матеріалів справи.

У відкритому судовому засіданні 20
січня 2014 року було оголошено перерву до
05 лютого 2014 року.

У відкритому судовому засіданні 05
лютого 2014 року було оголошено перерву
до 04 березня 2014 року.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 04 березня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у відкритому
судовому засіданні 04 березня 2014 року
проти позовних вимог заперечував.
Зазначав про їх необґрунтованість та
безпідставність, вважаючи їх такими, що
не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, встановив
наступне.

17 січня 2013 року комунальним
підприємством "Лозоваводоканал"
(позивачем) на адресу публічного
акціонерного товариства "Харківгаз" в
особі відокремленого підрозділу
Красноградської філії публічного
акціонерного товариства "Харківгаз"
(відповідача) було направлено проект
договору від 17 січня 2013 року №33 про
надання послуг з водопостачання та
водовідведення (спірний договір).

12 березня 2013 pоку від абонента
(відповідача) до позивача надійшов
підписаний і належним чином оформлений
договір з протоколом розбіжностей і
пропозиціями, зокрема, з вимогою
викласти пункти 3.2. і 4.17. спірного
договору в редакції відповідача.

Так, позивач пропонував відповідачу
викласти пункт 4.17 спірного договору в
такій редакції:

"Лозоваводоканал" приймає поверхневі
стічні води, що утворюються внаслідок
випадання атмосферних опадів,
сніготанення та здійснення
поливно-мийних робіт під час
прибирання територій, які
неорганізовано потрапляють в мережу
водовідведення "Абонента" або через
дощозбірники і колодязі на мережах
водовідведення, які розташовані на
території "Абонента", у мережі
водовідведення "Лозоваводоканалу", як
при загальносплавній, так і при
роздільній системі водовідведення".

В свою чергу, відповідач не погодився з
такою редакцією пункту 4.17. договору і
пропонував викласти його в наступній
редакції:

"Якщо в мережі водовідведення
"Абонента" або через дощозбірники і
колодязі на мережах водовідведення,
які розташовані на території "Абонента"
неорганізовано потрапляють поверхневі
стічні води, що утворюються внаслідок
випадання атмосферних опадів,
сніготанення та здійснення
поливно-мийних робіт під час
прибирання територій,
"Лозоваводоканал" приймає такі
поверхневі стічні води, як при
загальносплавній, так і при роздільній
системі водовідведення".

Крім того, позивач запропонував пункт
3.2. спірного договору викласти в такій
редакції:

"Лозоваводоканал" надає послуги з
прийому стічних вод "Абонента" в
розмірі встановленого ліміту в
кількості: 562 м.куб./ міс."

В свою чергу, відповідач не погодився з
такою редакцією пункту 3.2. договору і
запропонував викласти його в наступній
редакції:

"Лозоваводоканал" надає послуги з
прийому стічних вод "Абонента" в
розмірі встановленого ліміту в
кількості: 433 м.куб./міс".

Таким чином, підставою звернення
позивача до суду стала вимога про
визнання укладеними пунктів 3.2. і 4.17.
договору про надання послуг з
водопостачання та водовідведення в
його редакції.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про відмову
у позові, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.3 ст.179
Господарського кодексу України,
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.187 Господарського
кодексу України, спори, що виникають
при укладанні господарських договорів
за державним замовленням, або
договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про питну
воду та питне водопостачання", послуги
з питного водопостачання надаються
споживачам підприємством питного
водопостачання на підставі договору з
підприємствами, установами або
організаціями, у повному
господарському віданні або
оперативному управлінні яких
перебуває житловий фонд і до обов'язків
яких належить надання споживачам
послуг з питного водопостачання та
водовідведення на підставі укладених
ними договорів. Договір про надання
послуг з питного водопостачання
укладається безпосередньо між
підприємством питного водопостачання
або уповноваженою ним юридичною чи
фізичною особою і споживачем.

У відповідності з п.2.1. "Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України" (правила
№190), затверджених Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27 червня 2008 року №190
договірні відносини щодо користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення здійснюються виключно
на договірних засадах відповідно до
законів України "Про питну воду та
питне водопостачання" та "Про
житлово-комунальні послуги".

Щодо редакції п.п.3.2. та 4.17. спірного
проекту договору, суд зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 4.14. проекту
договору, кількість стічних вод, які
надходять в каналізацію, визначається
по кількості води, що надходить до
комунального водопроводу, а також з
інших джерел водопостачання,
відповідно до показань засобу обліку
води, а у випадку їх відсутності -
відповідно до норм водоспоживання.

Пунктами 4.10 - 4.13 Правил №190 встановлено
порядок визначення об'єму стічних вод,
що утворилися внаслідок випадання
атмосферних опадів, сніготанення та
здійснення поливально-мийних робіт під
час прибирання територій і
неорганізовано потрапляє в мережі
водовідведення споживачів або через
дощозбірники і колодязі на мережах
водовідведення, які розташовані на
території споживачів, у мережі
водовідведення виробника.

Відповідно до п.5.1 Правил №190, облік
відпущеної питної води та прийнятих
стоків здійснюється виробником і
споживачами засобами вимірювальної
техніки, які занесені до Державного
реєстру або пройшли державну
метрологічну атестацію.

У разі відсутності у споживача засобів
обліку на каналізаційних випусках,
кількість стічних вод визначається за
кількістю води, що надходить з мереж
центрального водопостачання та з інших
джерел (п.3.14 Правил №190).

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідача відсутня технічна
можливість прийняття поверхневих
стічних вод, що неорганізовано
потрапляють в мережі водовідведення,
які розташовані на території
відповідача, або через зливоприймачі і
колодязі на мережі водовідведення
позивача, які також знаходяться на
території відповідача.

Пунктом 5.29 Правил №190 передбачено, що у
разі відсутності засобів обліку
стічних вод їх облік здійснюється
такими методами:

1) за допомогою засобів обліку на
водозаборах;

2) за паспортною продуктивністю насосів
на водозаборах;

3) за паспортним дебітом усіх
свердловин та проектною потужністю
поверхневого водозабору;

4) на підставі витрат води на
технологічні потреби;

5) на підставі замірів кількості
стічних вод, що надходять до мереж
водовідведення.

Метод визначення кількості стічних вод
встановлюється виробниками.

Якщо кількість стічних вод
визначається одним із методів,
зазначених у цьому пункті Правил №190,
що зафіксовано договором або
двостороннім актом між виробником та
споживачем на обумовлений термін, то
споживач протягом цього терміну може
не надавати виробнику таких даних.
Вказана норма Правил №190 містить
вичерпний перелік способів визначення
кількості стічних вод, який
розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи з наведеного, встановлений
перелік методів обліку стічних вод є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
підлягає. При цьому, метод визначення
кількості стічних вод встановлюється
тільки виробником.

Таким чином, як слушно зазначає
відповідач у відзиві на позов, оплата
за надання вищевказаних послуг повинна
здійснюватись на підставі показників
відповідних лічильників.

Так, дослідивши матеріали справи,
докази, надані в обґрунтування
позовних вимог та заперечень проти них,
суд приходить до висновку про те, що
позивачем належним чином не
обґрунтовано правових підстав для
укладання спірного договору в його
редакції, а саме п.п.3.2. та 4.17. цього
договору.

Щодо заявленої у відзиві вимоги
відповідача про зобов'язання позивача
укласти з відповідачем договір на
надання послуг з водопостачання та
водовідведення №33 від 17 січня 2013 року з
редакцією спірних пунктів 3.2., 4.17., що
відповідає редакції, викладеній
відповідачем у протоколі розбіжностей,
суд зазначає, що дана вимога не є
предметом нового розгляду первісного
позову, та вже була розглянута судом у
зустрічному позові, про що є відповідне
рішення, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.ст.44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до яких, судовий
збір за подання позовної заяви
покладається на позивача.

Крім того, відповідно до п.4.4. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21 лютого 2013 року "про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", у
випадках скасування рішення
господарського суду і передачі справи
на новий розгляд, розподіл судового
збору у справі, в тому числі й
сплаченого за подання апеляційної
та/або касаційної скарги, здійснює
господарський суд, який приймає
рішення за результатами нового
розгляду справи, керуючись загальними
правилами розподілу судових витрат.
Таким чином, суд покладає на позивача
судовий збір, сплачений відповідачем
за подання апеляційної та касаційної
скарг в частині первісного позову.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.179,
187 Господарського кодексу України, та
керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Лозоваводоканал" Лозівської міської
ради Харківської області (64606,
Харківська обл., м.Лозова, вул.Степова,3,
, р/р 6401 відділення
"Харківське", ПАТ "Альфа-Банк", МФО 300346)
на користь Публічного акціонерного
товариства "Харківгаз" (61109, м.Харків,
вул.Безлюдівська,1, ,
рахунок №4001 в ПАТ "КБ"Надра"
м.Київ, МФО 380764) в особі відокремленого
підрозділу Красноградської філії ПАТ
"Харківгаз" (63304, Харківська обл.,
м.Красноград, вул.К.Маркса, буд.5, , р/р 8001 ПАТ КБ "Надра",
МФО 380764) 573,50 гривень судового збору за
подання апеляційної скарги та 802,90
гривень судового збору за подання
касаційної скарги.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11 березня 2014
року.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/1432/13