ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.
Справа № 923/1805/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В. при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства
"Агропром-центр", м. Донецьк

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
смт. Високопілля

Високопільського району Херсонської
області

про стягнення 25444,82 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Козленко А.Ю. -
представник, довіреність №7 від
14.01.2014р.;

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт -
НОМЕР_2, виданий Високопільським РВУМВС
України в Херсонській області, 10.09.1997р..

Суть спору: Приватне підприємство
"Агропром-центр" (позивач) звернулось до
суду з позовом, в якому просить
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (відповідач) суму
заборгованості в розмірі 23946,94 грн., з
якої: 5824,80 грн. - сума основного боргу,
1042,95 грн. - сума пені, 582,48 грн. - сума
штрафу, 16408, 71 грн. - сума коштів за
користування товарним кредитом та 555
грн. - сума курсової різниці. Судові
витрати по справі позивач просить суд
покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору поставки товару № СЗР-201-К від
11.06.2012р., положення ст.ст. 526, 625 ЦК
України, ст. 193 ГК України.

22.01.2014р. від позивача, в порядку
ст. 22 ГПК України надійшла до суду заяву
про уточнення позовних вимог, яка за
своєю правовою природою є заявою про
зменшення розміру позовних вимог (а.с.
35-37).

В даній заяві позивач уточнює, що
загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачем становить
23355, 51 грн., а саме: 5824,80 грн. - сума
основного боргу, 582,48 грн. - сума штрафу,
16775,43 грн. - сума коштів за користування
товарним кредитом та 172,80 грн. - сума
курсової різниці. Дану заяву суд
прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

17.02.2014р. від позивача, в порядку
ст. 22 ГПК України надійшла до суду заяву
про збільшення розміру позовних вимог
(а.с. 51-53).

В даній заяві позивач просить суд
збільшити розмір позовних вимог
зазначаючи, що станом на 12.02.2014р.
загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачем становить
25444, 82 грн., а саме: 5824,80 грн. - сума
основного боргу, 1254,25 грн. - сума пені,
582,48 грн. - сума штрафу, 15889,99 грн. - сума
коштів за користування товарним
кредитом, 172,80 грн. - сума курсової
різниці.

Відповідно до положень статті 22
ГПК України, позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог. До початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Оскільки вищевказана заява не
суперечить законодавству, суд приймає
її до розгляду та долучає до матеріалів
справи.

Ухвалою суду від 25.02.2014р.
відповідно до положень ч.3 ст. 69 ГПК
України продовжено строк вирішення
спору по справі №923/1805/13 на п'ятнадцять
днів - до 12.03.2014р.

У судовому засіданні 11.03.2014р.
представник позивача позовні вимоги з
урахуванням заяви від 12.02.2014р. №43 про
збільшення розміру позовних вимог,
підтримав у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяви та
реєстраційних документів не надав, про
причини не виконання вимог ухвали суду
не повідомив.

У судовому засіданні 11.03.2014р.
відповідач надав суду усні пояснення, в
яких проти заявленого позову заперечив
та зазначив, що ще у 2012 році готівкою
розрахувався у повному обсязі з
представником позивача за поставлений
товар на суму 5824,80 грн.

Проте, будь-яких письмових доказів в
обґрунтування своїх пояснень,
відповідач суду не надав.

Судом надавалось відповідачу
достатньо часу для реалізації у
повному обсязі своїх процесуальних
прав.

За таких обставин, відповідно до
статті 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 11 червня
2012 року між приватним підприємством
"Агропром-центр" (постачальник) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(покупець) був укладений договір
поставки товару № СЗР-201-К (надалі -
договір).

Відповідно до умов п.1.1., п.1.2.
договору, постачальник зобов'язується
поставляти покупцеві продукцію
сільськогосподарського та
виробничо-технічного призначення
(надалі - товар), а покупець
зобов'язується прийняти товар й
оплатити його вартість.

Найменування товару, його
кількість, ціна й загальна вартість
указуються в специфікаціях, які
підписуються повноважними
представниками сторін й є невід'ємною
частиною договору.

На виконання умов договору
позивач здійснив поставку товару
відповідачу на загальну суму 5824,80 грн.,
що підтверджується видатковою
накладною № 976 від 11.06.2012р. Видаткова
накладна підписана сторонами без
претензій та зауважень (а.с. 15).

Відповідач у судовому засіданні
підтвердив той факт, що дійсно 11.06.2012р.
ним було отримано товар за видатковою
накладною №976.

Відповідно до умов п.3.1., п.3.2.
договору, ціна партії товару й загальна
його вартість указуються в
специфікації.

Строки оплати товару вказуються в
специфікації. У разі якщо товар буде
поставлено з відстроченням
розрахунків на визначений строк, це
вважатиметься - товарним кредитом в
розумінні ПКУ і ст. 694 ЦКУ.

Відповідно до специфікації № 1
від 11.06.2012р. загальна вартість
відвантаженого товару становить 5824,80
грн. Строк сплати за товар: 30% від
загальної вартості товару - 1747,44 грн. до
11.06.2012 року включно; 70 % - 4077,36 грн. до
01.09.2012 року включно.

Відповідно до умов п.3.4. договору
покупець взяв на себе зобов'язання
здійснити розрахунки з постачальником
за товар у безготівковій формі.

Відповідач, в порушення умов п.3.2
договору свої зобов'язання по
розрахункам за придбаний товар взагалі
не виконав, внаслідок чого, станом на
02.09.2012р. у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 5824,80 грн.

17.02.2014р. від позивача, в порядку
ст. 22 ГПК України надійшла до суду заяву
про збільшення розміру позовних вимог.

В даній заяві позивач просить суд
збільшити розмір позовних вимог
зазначаючи, що станом на 12.02.2014р.
загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачем становить
25444, 82 грн., а саме: 5824,80 грн. - сума
основного боргу, 1254,25 грн. - сума пені,
582,48 грн. - сума штрафу, 15889,99 грн. - сума
коштів за користування товарним
кредитом, 172,80 грн. - сума курсової
різниці.

Відповідно до положень ч.1, ч.4 ст. 22
ГПК України сторони користуються
рівними процесуальними правами.

Позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Оскільки заява позивача про збільшення
розміру позовних вимог не суперечить
законодавству, не зачіпає інтересів
інших осіб і не порушує охоронювані
законом їх права, суд задовольняє заяву
позивача і приймає її до розгляду.

Суд визначає ціну позову у розмірі 25444,82
грн.

Станом на день звернення позивача з
позовом до суду сума заборгованості
відповідача перед позивачем за
основною сумою боргу становить 5824,80
грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
суми основного боргу підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ч.2 ст. 712 Цивільного
кодексу України встановлено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За умовами ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не надано суду
доказів оплати вартості придбаного
товару за видатковою накладною № 976 від
11.06.2012р. на суму 5824,80 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 5824,80 грн. є доведеними і
обґрунтованими.

Крім того, на підставі п.4.2. договору
позивач нарахував до стягнення з
відповідача 582,48 грн. штрафу, та за
період з 12.06.2012р. по 12.02.2014р. нарахував до
стягнення з відповідача 1254,25 грн. пені.

Суд, дослідивши підстави нарахування
сум штрафних санкцій, прийшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення штрафу підлягають
задоволенню у повному обсязі, а в
частині стягнення пені частково, з
огляду на наступне.

Так, відповідно до умов п.4.2. договору, у
випадку несвоєчасної оплати
поставленого товару, покупець сплачує
постачальникові пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожний день прострочення
платежу за весь період прострочення, а
у разі прострочення понад двадцять
днів покупець сплачує постачальнику
штраф у розмірі десяти відсотків від
суми прострочення.

Невиконання відповідачем грошових
зобов'язань по сплаті 5824,80 грн.
основного боргу на момент звернення до
суду підтверджено матеріалами справи,
а відтак вимоги позивача про стягнення
з відповідача суми штрафу і пені є
правомірними та обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок сум штрафу та
пені, наведений позивачем, суд позовні
вимоги в частині стягнення штрафу
задовольняє повністю - у розмірі 582,48
грн., оскільки розрахунок відповідає
умовам договору, а позовні вимоги в
частині стягнення пені задовольняє
частково, лише у розмірі 302,23 грн., з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Умовами договору не передбачено
нарахування пені у строк понад шість
місяців. Умовами договору не
передбачено нарахування пені у строк
понад шість місяців.

Судом перевірено правильність
розрахунку пені та встановлено, що пеня
нарахована позивачем за період з
12.06.2012р. по 12.02.2014р., тобто нарахована за
межами шестимісячного періоду, що є
порушенням вимог ч.6 ст. 232 ГК України.

Суд, за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій системи "Ліга" (з врахуванням
Порядку проведення підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій,
затвердженого листом Верховного Суду
України від 03.04.1997 р. № 62-97р.
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ") перевірив
розрахунок пені (за період з 12.06.2012р. по
01.09.2012р. на суму 1747,44 грн., та за період з
02.09.2012р. по 12.12.2012р. на суму 5824,80 грн.) у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
стягується пеня.

Розрахунок має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення1747,4412.06.2012р. - 01.09.2012р.827.5000
%0.041 %*58,73 грн.5824,8002.09.2012р. - 12.12.2012р.1027.500%0.041
%*243,50 грн.

Сума пені становить 302,23 грн.

Таким чином, позовна вимога щодо
стягнення пені підлягає задоволенню
частково - у розмірі 302,23 грн. Пеня у
розмірі 952,02 грн. заявлена позивачем до
стягнення безпідставно, а тому в цій
частині позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Також на підставі п.3.6. договору
позивач просить стягнути з відповідача
суму курсової різниці у розмірі 172,80
грн., та на підставі п.4.6. договору
просить стягнути з відповідача суму
коштів за користування товарним
кредитом у розмірі 15889,99 грн.

Невиконання відповідачем
грошових зобов'язань по сплаті 5824,80 грн.
основного боргу на момент звернення до
суду підтверджено матеріалами справи,
а відтак вимоги позивача про стягнення
з відповідача суми курсової різниці та
суми коштів за користування товарним
кредитом є правомірними та
обґрунтованими.

Суд, перевіривши розрахунки
наведені позивачем по нарахуванню сум
курсової різниці та коштів за
користування товарним кредитом,
прийшов до висновку, що позовні вимоги
в цій частині підлягають задоволенню у
повному обсязі, оскільки вони
погоджені та нараховані в
установленому договором порядку.

Доказів сплати нарахованих до
стягнення суми пені у розмірі 302,23 грн.,
суми штрафу у розмірі 582,48 грн., суми
коштів за користування товарним
кредитом у розмірі у розмірі 15889,99 грн.
та суми курсової різниці у розмірі 172,80
грн. відповідачем суду не надано, а отже
вони підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Усні заперечення відповідача, які
надані ним у судовому засіданні 11.03.2014р.
в частині невизнання позовних вимог
підлягають відхиленню, як такі, що не
відповідають чинному законодавству і
не ґрунтуються на належних доказах.

Суд звертає увагу відповідача, що
відповідно до умов п.3.4. договору
відповідач взяв на себе зобов'язання
здійснити розрахунки з позивачем за
товар у безготівковій формі.

Відповідачем не надано суду
доказів, які б свідчили про здійснення
розрахунку з позивачем за товар у
безготівковій формі.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
частковому задоволенню, лише у розмірі
22772,30 грн.

Понесені позивачем витрати зі
сплати судового збору в сумі 1720,50 грн.
відшкодовуються йому за рахунок
відповідача, з вини якого спір доведено
до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представників сторін про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь приватного підприємства
"Агропром-центр" (85300, Донецька область,
м. Красноармійськ, вул. Горького, 51, ) суму основного боргу у
розмірі 5824,80 грн., суму пені у розмірі
302,23 грн., суму штрафу у розмірі 582,48 грн.,
суму коштів за користування товарним
кредитом у розмірі у розмірі 15889,99 грн.,
суму курсової різниці у розмірі 172,80
грн. та судовий збір у розмірі 1720,50 грн.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.03.2014р.

Суддя
С.В.
Нікітенко