ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.03.2014 Справа № 920/51/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Сумиобленерго", м. Суми,

до відповідача: Комунального
підприємства "Міськводоканал" Сумської
міської

ради, м. Суми,

про стягнення 8 487 314 грн. 27 коп.,

Головуючий суддя Н.П. Лугова

суддя О.Ю. Соп'яненко

суддя П.І. Левченко

Представники сторін:

від позивача: Кендюшенко А.О.,

від відповідача: Литвиненко Н.О.,

При секретарі судового засідання - М.М.
Душиній

В судовому засіданні 27.01.2014р. та 13.02.2014р.
судом оголошувалась перерва.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість за неналежне виконання
умов договору про постачання
електричної енергії № 13К від 30.06.2005
року в сумі 8 487 314 грн. 27 коп., в тому
числі: 7 762 495 грн. 91 коп. заборгованості
по активній електричній енергії, 15 419
грн. 93 коп. боргу за послуги з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії, 415 005 грн. 94 коп.
пені, 195 353 грн. 82 коп. - 3% річних, 99 038 грн.
67 коп. інфляційних втрат. Витрати по
сплаті судового збору в сумі 68 820 грн. 00
коп. позивач просить покласти на
відповідача.

У відзиві на позовну заяву № 22/621 від
24.01.2014 року відповідач просить суд
зменшити розмір пені на 99% та
розстрочити оплату заборгованості на 24
місяці починаючи з лютого 2014 року,
обгрунтовуючи наведене тим, що сума
пені є результатом несвоєчасної оплати
населенням вартості спожитих послуг з
водопостачання та водовідведення, а
також невідповідності фактичної
вартості комунальних послуг
затвердженим тарифам, що призводить до
непокриття виробничих витрат та
збитковості підприємства.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав свою позицію
щодо зменшення розміру пені на 99% та
розстрочення оплати заборгованості на
24 місяці.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та оцінивши надані ними докази,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2005 року між сторонами у справі
укладено договір про постачання
електричної енергії № 13К, відповідно
до умов якого позивач (постачальник)
постачає електричну енергію
відповідачу (споживачу), а відповідач
оплачує її вартість, здійснює оплату за
послуги з компенсації перетікання
реактивної електричної енергії, а
також інші платежі згідно з умовами
договору та додатками до нього, що є
невід'ємними частинами договору (п. п. 1,
2.2.3, 2.2.4 договору).

Відповідно до додатку № 4 до договору
розрахунковим вважається період з 01
числа місяця до 30 (31) числа місяця
включно. Рахунок на оплату електричної
енергії має бути сплачений споживачем
у таких співвідношеннях: до 11 числа
календарного місяця, наступного за
розрахунковим 10% від фактично спожитої
електроенергії; до 21 числа - 40% від
фактично спожитої електроенергії; до 31
числа - 50% від фактично спожитої
електроенергії.

Рахунки для оплати за перетікання
реактивної електричної енергії мають
бути оплачені споживачем протягом 5
днів з дня їх отримання (п. 6 додатку № 4
до договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав свої
зобов'язання з надання електроенергії
протягом червня-жовтня 2013 року, про що
сторонами у відповідності до умов
договору складено акти (а.с. 46-58).

За спожиту протягом червня-жовтня 2013
року електроенергію відповідачу були
виставлені до сплати рахунки (а.с. 63-68)
на загальну суму 16 024 365,83 грн.

Однак, як зазначає позивач, за спожиту
електричну енергію відповідач
розрахувався частково, сплативши на
користь позивача лише 8 231 869,92 грн., що
також підтверджується довідкою
нарахувань та оплат по активній
електроенергії (а.с. 60-61).

Крім того, відповідно до п. 2.2.4 договору
відповідач зобов'язаний здійснювати
оплату за послуги з компенсації
перетікання реактивної електричної
енергії між електромережею
постачальника та електроустановками
споживача згідно з додатком № 5 до
договору.

Згідно п. 1.2. Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
від 31.07.1996 № 28, плата за перетікання
реактивної електроенергії - плата за
послуги, які електропередавальна
організація або власник технологічних
електричних мереж змушені надавати
споживачу, якщо він експлуатує
електромагнітно незбалансовані
електроустановки.

Так, для здійснення плати за
перетікання реактивної електроенергії
відповідачу виставлялись рахунки (а.с.
69-74) на загальну суму 38 656,82 грн., які
також були оплачені відповідачем
частково (а.с. 62).

Таким чином, на момент розгляду спору в
господарському суді за відповідачем
рахується заборгованість по активній
електричній енергії в розмірі 7 762 495,91
грн. та по реактивній електроенергії в
розмірі 15 419,93 грн.

Відповідно до п. 5.1. Правил користування
електричною енергією договір про
постачання електричної енергії є
основним документом, який регулює
відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін.

Статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу
України, 193 Господарського кодексу
України встановлено, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; договір є
обов'язковим для виконання сторонами;
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 612 цього ж Кодексу визначено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки (ст.
ст. 610, 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2.1 договору сторони погодили у
разі внесення платежів, передбачених п.
п. 2.2.3-2.2.4 цього договору, з порушенням
термінів, визначених додатком № 4
«Порядок розрахунків», споживач
зобов'язаний сплатити постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення,
враховуючи день фактичної оплати. Сума
пені визначається в окремому рахунку.

На підставі зазначеного пункту
договору за порушення грошових
зобов'язань протягом липня-листопада
2013 року позивачем нарахована пеня в
сумі 415 005,94 грн.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625
ЦК України, позивач також просить
стягнути з відповідача 195 353 грн. 82 коп. -
3% річних, 99 038 грн. 67 коп. інфляційних
втрат, нарахованих за червень-листопад
2013 року.

Суд, розглянувши матеріали справи та
оцінивши надані сторонами докази,
встановив, що відповідач не виконав
належним чином умови укладеного між
сторонами договору, а саме, не
розрахувався в повному обсязі та в
обумовлені договором строки за
електроенергію, чим порушив права та
охоронювані законом інтереси позивача
та вимоги діючого законодавства
України.

У відзиві на позов відповідач не
заперечував проти заявленої до
стягнення суми основного боргу, 3%
річних та інфляційних нарахувань, а
факт заборгованості по активній
електричній енергії в розмірі 7 762 495,91
грн. та по реактивній електроенергії в
розмірі 15 419,93 грн. підтверджується
повністю наявними в матеріалах справи
доказами.

Таким чином, вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 7 762 495 грн. 91
коп. заборгованості по активній
електричній енергії, 15 419 грн. 93 коп.
заборгованості за послуги з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії, 195 353 грн. 82 коп. - 3%
річних, 99 038 грн. 67 коп. інфляційних
втрат суд вважає правомірними,
обґрунтованими й такими, що підлягають
задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені слід
зазначити наступне:

Відповідач просить суд зменшити розмір
пені на 99% та розстрочити оплату
заборгованості на 24 місяці починаючи з
лютого 2014 року.

В обгрунтування своєї позиції
відповідач посилається на те, що сума
пені є результатом несвоєчасної оплати
населенням вартості спожитих послуг з
водопостачання та водовідведення, а
також невідповідності фактичної
вартості комунальних послуг
затвердженим тарифам, що призводить до
непокриття виробничих витрат та
збитковості підприємства. Як зазначає
відповідач, сплата суми заборгованості
єдиним платежем негативно вплине на
фінансово-господарську діяльність
підприємства, знизиться якість
комунальних послуг, виникне
заборгованість по обов'язковим
першочерговим платежам до бюджету,
заробітної плати тощо, в тому числі і по
оплаті рахунків позивача за надані
послуги з енергопостачання.

Цивільним кодексом України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою (ч. 1
ст. 546 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст. 549 ЦК
України). Розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

У даному випадку договором між
сторонами передбачено стягнення пені у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу
України закріплено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні.

Також, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Вирішуючи питання
про зменшення розміру пені та штрафу,
які підлягають стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, суд повинен
з'ясувати наявність значного
перевищення розміру неустойки перед
розміром збитків, а також об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Враховуючи наведені норми, майновий
стан відповідача, а також застосовуючи
принцип розумності та справедливості,
суд задовольняє позов в частині
стягнення пені частково на суму 207 502
грн. 97 коп.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Як випливає з аналізу ст. 121 ГПК України
задоволення заяви про відстрочку та
розстрочку виконання рішення можливе
тільки у виключних випадках, виходячи
із конкретного характеру обставин, які
ускладнюють або виключають зовсім
виконання рішення. Вирішуючи питання
про розстрочку виконання рішення,
господарський суд врахував
матеріальні інтереси сторін, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

При цьому слід зазначити, що належних
та допустимих доказів, що
підтверджують викладені в заяві
обставини відповідачем не подано.

Крім того, позивач заперечує проти
задоволення заяви про розстрочку
виконання рішення, наголошуючи на тому,
що відповідач не дотримався строків
виконання грошових зобов'язань по
договору.

Таким чином, враховуючи порушення
майнових інтересів позивача,
відсутність належних та допустимих
доказів на підтвердження викладених
обставин, суд у задоволенні заяви
відповідача про розстрочку оплати
заборгованості відмовляє.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір в розмірі 68 820 грн. 00 коп.
покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні заяви Комунального
підприємства "Міськводоканал" Сумської
міської ради про розстрочення оплати
заборгованості - відмовити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Комунального підприємства
"Міськводоканал" Сумської міської ради
(40009, м. Суми, вул. Білопільське шосе, 9,
) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Сумиобленерго" (40035, м. Суми, вул. Д.
Коротченка, 7, ) 7 762 495
грн. 91 коп. заборгованості по активній
електричній енергії, 15 419 грн. 93 коп.
заборгованості за послуги з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії, 207 502 грн. 97 коп.
пені, 195 353 грн. 82 коп. - 3% річних, 99 038 грн.
67 коп. інфляційних втрат та 68 820 грн. 00
коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.03.2014 року.

Головуючий суддя Н.П.
Лугова Суддя
О.Ю. Соп'яненко

Суддя
П.І. Левченко