ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

03.02.2014
Справа № 39/250

Господарський суд Донецької області, у
складі судді Огороднік Д.М.
розглянувши матеріали:

за скаргою на у справі за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Віконний
Двір" дії відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції у м.Донецьку №39/250
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Східна
Торгово-промислова група"доТовариства
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Віконний Двір"простягнення 236401,80грн.
Представники сторін: від скаржника: від
боржника: від ВДВС: не з'явились;
Авідзба Г.В. - представник за дов.;
Грищенко Г.К. - представник за
дов.;ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Віконний
Двір" звернулося до господарського
суду Донецької області зі скаргою дії
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м.Донецьку при примусовому
виконанні наказу господарського суду
у справі №39/250.

Скаржник просить суд: визнати
незаконними дії відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстицй м.
Донецьку по винесенню постанови від
30.07.2009 про стягнення виконавчого збору
за ВП № 13768368 з ТОВ "Фірма Віконний
Двір" та постанови від 30.07.2009 про
стягнення з боржника витрат на
проведения виконавчих дій за ВП № 13768362
з ТОВ "Фірма Віконний Двір"; визнати
недійсними та скасувати постанову
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстицй м. Донецьку від 30.07.2009 про
стягнення виконавчого збору в сумі 23
888,38 грн. за ВП № 13768362 та постанову
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстицй м. Донецьку від 30.07.2009 р. про
стягнення з боржника витрат на
проведения виконавчих дій в сумі 52,
00 грн. за ВП № 13768362, а також винесену
постанову відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстицй м.
Донецьку про арешт коштів боржника від
30.07.2009 за ВП № 13768362.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

У скарзі Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Віконний
Двір" зазначає, що про існування
постанови про стягнення виконавчого
збору від 30.07.2009 та постанови про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 30.07.2009
товариство довідалось лише нещодавно,
коли директор товариства не зміг зняти
з реєстрації у МРЕВ автомобіль МАЗ
державний номер АН0942ЕН. Як повідомив
працівник МРЕВ на автомобіль накладено
арешт та надав карту арешту. Після
звернення до ВДВС Київського РУЮ у
м.Донецьку з'ясувалося, що є відкрите
виконавче провадження за яким і
накладено арешт. Також скаржник
наполягає, що оскаржувані постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 30.07.2009, про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 30.07.2009, про арешт
коштів боржника від 30.07.2009 були ним
отримані 13.11.2013.

У зв'язку з необхідністю з'ясування
питання, чи було дотримано скаржником
встановлений законом термін звернення
до суду із скаргою, суд призначив
судове засідання для вирішення питання
про прийняття скарги та витребувати у
скаржника відповідні докази.

Під час розгляду скарги, від ВДВС
Київського районного управління
юстиції витребувані докази надіслання
на адресу боржника спірних постанов.
Представник ВДВС послався на
неможливість надання витребуваних
судом доказів, оскільки матеріали
виконавчого провадження, у тому числі з
приводу виконання наказу по справі
№39/250, знищені в результаті затоплення
архівного приміщення, на підтвердження
чого надав відповідні докази.

З огляду на викладене, за відсутності
належних доказів надіслання на адресу
боржника оскаржуваних постанов у 2009
році, суд погоджується з доводами
скаржника та приходить до висновку про
звернення скаржника до суду в межах
встановленого строку та можливість
розгляду скарги по суті.

Представник скаржника підтримав
вимоги скарги у повному обсязі. Скарга
мотивована тим, що Законом України "Про
виконавче провадження" в редакції
чинній на момент прийняття спірних
постанов, підстави про стягнення
виконавчого збору та витрат пов'язаних
з проведенням виконавчих дій
безпосередньо пов'язані з фактом
стягнення державним виконавцем
присудженої рішенням суду суми. Під
час виконання рішення суду по справі
№39/250, державним виконавцем не
здійснювалось стягнення жодної суми з
боржника, виконавчий документ по
справі №39/250 повернутий постановою від
02.07.2010 стягувачу на підставі заяви
останнього.

Стягував явку своїх представників не
забезпечив, письмових пояснень по суті
скарги не надав.

Представник ВДВС Київського районного
управління юстиції заперечував проти
задоволення скарги та надав копії
спірних постанов, письмових пояснень
по суті скарги не надав.

Частиною 2 статті 121-2 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що скарги на дії органів
Державної виконавчої служби
розглядаються господарським судом, про
час і місце якого повідомляються
ухвалою стягувач, боржник чи прокурор
та орган виконання судових рішень.
Неявка боржника, стягувача, прокурора
чи представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи, що ухвали суду, направлені
до стягувача за адресою, зазначеною в
скарзі та в наказі господарського суду
Донецької області, розгляд скарги
неодноразово відкладався
господарський суд вважає, що стягувач
був повідомлений про розгляд скарги
належним чином, проте правом бути
присутнім в судовому засіданні не
скористався, тому скарга розглядається
за наявними в ній матеріалами згідно
ст. 75, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали скарги,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення скарги, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про наступне.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 12.02.2009 по справі
№39/250 стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Віконний Двір" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Східна
Торгово-промислова група" основний
борг в сумі 216215грн.37коп., пеню в сумі
12173грн.40коп., 3% річних в сумі 1526грн.58коп.,
інфляційну складову в сумі 6486грн.46коп.,
витрати за державним митом в сумі
2364грн.02коп., на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
118грн.00коп.

На виконання рішення господарського
суду Донецької області від 12.02.2009 по
справі №39/250 виданий наказ від 23.02.2009.

15.07.2009 постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку відкрито
виконавче провадження №13768362 з
примусового виконання наказу
господарського суду Донецької області
№39/250 від 23.02.2009.

Під час примусового виконання наказ
суду, 30.07.2009 державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку прийняті
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору та про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій.

Відповідно до постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку від 30.07.2009 про стягнення з
боржника виконавчого збору, остання
прийнята у зв'язку з тим, що боржник в
самостійному порядку не виконав наказ
суду по справі №39/250 та на підставі ст.
28 Закону України "Про виконавче
провадження", постановлено стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Віконний двір"
виконавчий збір у розмірі 23888,38 грн.

Відповідно до постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку від 30.07.2009 про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій, остання прийнята у
зв'язку з витратами органу державної
виконавчої служби при примусовому
виконанні наказу №39/250 та на підставі
ст. 41 Закону України "Про виконавче
провадження", постановлено стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Віконний двір"
витрати на проведення виконавчих дій у
розмірі 52,00 грн.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку від 30.07.2009,
керуючись ст. ст. 5, 50 Закону України
"Про виконавче провадження", накладено
арешт на кошти, що належать боржнику та
містяться на рахунку р/р 7801 в ВАТ
""АКБ "Капітал", боржник - ТОВ "Фірма
"Віконний двір".

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку від 02.07.2010,
керуючись ст. ст. 40, ч. 1 ст. 76 Закону
України "Про виконавче провадження",
згідно листа від 28.04.2010 вх. 1595,
виконавчий документ по справі №39/250 від
23.09.2009 повернутий стягувачу.

Таким чином, як свідчать подані
учасниками процесу документи,
виконавче провадження з виконання
наказу №39/250 відкрито 15.07.2009 та 02.07.2010
закінчено у зв'язку з поверненням
наказу стягувачу за його заявою. Наказ
у примусовому порядку не виконаний,
кошти державним виконавцем з боржника
не стягувались.

Як вбачається зі змісту спірних
постанов, останні прийняті 30.07.2009 на
підставі ст. 28, ст. 41 Закону України "Про
виконавче провадження".

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до положень частини 2 статті
19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Це є однією з найважливіших гарантій
правової стабільності, впевненості
суб'єктів права в тому, що їх правове
становище не погіршиться з прийняттям
нового закону чи іншого нормативного
акта, а також необхідною умовою довіри
до держави і права.

Статтею 28 Закону України "Про виконавче
провадження" (в редакції чинній на
момент прийняття спірних постанов
-30.07.2009), на яку є посилання в постанові
про стягнення з боржника виконавчого
збору, передбачені положення про
роз'яснення рішень, які підлягають
примусовому виконанню. Зокрема, у разі
якщо резолютивна частина рішення,
викладена у виконавчому документі, є
незрозумілою, державний виконавець, а
також сторони виконавчого провадження
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення відповідного рішення
чи змісту документа.

Жодних посилань на підстави для
стягнення виконавчого збору, порядок
його стягнення, стаття 28 Закону України
"Про виконавче провадження" (в редакції
чинній на момент прийняття спірних
постанов -30.07.2009) не містить.

Статтею 41 Закону України "Про виконавче
провадження" (в редакції чинній на
момент прийняття спірних постанов
-30.07.2009), на яку є посилання в постанові
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій, встановлені
положення про відновлення виконавчого
провадження, а саме якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачеві визнана судом незаконною
чи скасована начальником або
керівником вищестоящого органу
державної виконавчої служби,
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби, виконавче
провадження підлягає відновленню у
3-денний строк з дня отримання ухвали
суду, постанови начальника або
керівника вищестоящого органу
державної виконавчої служби,
начальника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Жодних посилань на підстави для
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій, порядок їх стягнення,
стаття 41 Закону України "Про виконавче
провадження" (в редакції чинній на
момент прийняття спірних постанов
-30.07.2009) не містить.

За таких обставин, зі змісту спірних
постанов не можливо встановити правові
норми, керуючись якими державний
виконавець приймав спірні постанови,
та правильність застосування яких суд
перевіряє під час розгляду скарги на
дії державного виконавця при прийнятті
постанов.

Представник ВДВС у судовому засіданні
пояснила, що спірні постанови від 30.07.2009
були роздруковані з Єдиного реєстру
виконавчих проваджень, під час
друкування у 2013 році в тексті постанов
змінені номери статей Закону України
"Про виконавче провадження" для
зрозумілості чинної редакції Закону
станом на дату видачі постанов.

Судом встановлено, що такі дії
державного виконавця не передбачені
нормами чинного законодавства.

Окрім того, слід зазначити, що правові
питання щодо витрат виконавчого
провадження та виконавчого збору в
Законі України "Про виконавче
провадження" (в редакції чинній на
момент прийняття спірних постанов
-30.07.2009) регулюються ст. ст. 45,46.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції
чинній на момент прийняття спірних
постанов -30.07.2009) витрати органів
державної виконавчої служби на
організацію та проведення виконавчих
дій щодо забезпечення примусового
виконання рішень є витратами
виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

До витрат на організацію та проведення
виконавчих дій належать кошти,
витрачені на: 1) перевезення,
зберігання і реалізацію майна
боржника; 2) оплату праці експертів,
перекладачів та інших осіб, залучених у
встановленому порядку до провадження
виконавчих дій; 3) поштовий переказ
стягувачеві стягнених аліментних сум;
4) розшук боржника, його майна або
розшук дитини; 5) оголошення в засобах
масової інформації; 6) інші необхідні
витрати для забезпечення належної
організації виконання рішень органами
державної виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Постанова про
стягнення з боржника витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, може бути оскаржена
сторонами до суду у 10-денний строк.

Відділом державної виконавчої служби
не надано жодних доказів та пояснень на
підтвердження витрачання коштів
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій під час
виконання наказу по справі №39/250.

Таким чином, відсутні фактичні
підстави для стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій та
відповідно прийняття постанови про їх
стягнення з боржника.

Згідно з ст. 46 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції
чинній на момент прийняття спірних
постанов -30.07.2009) у разі невиконання
рішення у строк, установлений для
добровільного його виконання, з
боржника постановою державного
виконавця, яка затверджується
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника, яке
передане стягувачу за виконавчим
документом, а в разі невиконання
рішення немайнового характеру в строк,
встановлений для добровільного його
виконання, з боржника після повного
виконання рішення в тому ж порядку
стягується виконавчий збір у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника -
громадянина і в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - з боржника - юридичної особи.

Отже, норма статті, чинної у момент
прийняття постанови про стягнення
виконавчого збору, чітко передбачала,
що виконавчий збір стягується з
боржника у розмір 10% від фактично
стягненої суми.

За таких обставин, оскільки під час
примусового виконання наказу суду
№39/250, державним виконавцем не
здійснено стягнення коштів з боржника,
а виконавчий документ був повернутий
стягувачу на підставі його заяви, то
відповідно відсутні підстави для
стягнення виконавчого збору та
прийняття постанови про його стягнення
з боржника.

Як зазначено в п. 9.13 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" за результатами
розгляду скарги виноситься ухвала, в
якій господарський суд або визнає
доводи заявника правомірними і залежно
від їх змісту визнає постанову
державного виконавця щодо здійснення
заходів виконавчого провадження
недійсною, або визнає дії чи
бездіяльність органу Державної
виконавчої служби незаконними, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість та доведеність скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Віконний
Двір", про незаконність дій відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстицй м. Донецьку по винесенню
постанови від 30.07.2009 про стягнення
виконавчого збору за ВП № 13768368 з ТОВ
"Фірма Віконний Двір" та постанови від
30.07.2009 про стягнення з боржника витрат
на проведения виконавчих дій за ВП №
13768362 з ТОВ "Фірма Віконний Двір". У
зв'язку з чим, постанови відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстицй м. Донецьку від 30.07.2009 про
стягнення виконавчого збору в сумі 23
888,38 грн. за ВП № 13768362 та про
стягнення з боржника витрат на
проведения виконавчих дій в сумі 52,
00 грн. за ВП № 13768362, підлягають
визнанню недійсними.

Щодо вимог скарги про скасування
постанову відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстицй м.
Донецьку про арешт коштів боржника від
30.07.2009 за ВП № 13768362, то судом
відмічається, що скаржник жодних
обґрунтувань своїх вимог в цій частині
скарги не надає. Окрім того, слід
зазначити, що з наданих скаржником
документів стосовно погашення
заборгованості боржника перед
стягувачем, на виконання рішення суду
№39/250, вбачається, що боржник сплачував
заборгованість протягом листопада 2009
-квітня 2010 року, тому не залежно від
факту отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження
боржником, останній порушив 7 денний
строк на добровільне виконання рішення
суду. Проте, у зв'язку із закінченням
виконавчого провадження на підставі
ст. 40 Закону України "Про виконавче
провадження" (в редакції чинній на
момент прийняття спірних постанов
-30.07.2009) та відсутності в постанові про
повернення виконавчого документу
вказівки про скасування арешту на
кошти, які були накладені постановою
від 30.07.2009, а також відсутності в
положеннях ст. 38 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції
чинній на момент прийняття спірних
постанов -30.07.2009) норми про припинення
чинності арешту у зв'язку з поверненням
виконавчого документу стягувачу,
постанова відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстицй м.
Донецьку про арешт коштів боржника від
30.07.2009 за ВП № 13768362, підлягає
скасуванню.

Керуючись положеннями ст.ст. 121-2, 86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Віконний Двір"
задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстицй м. Донецьку по винесенню
постанови від 30.07.2009 ВП №13768368 про
стягнення виконавчого збору з ТОВ
"Фірма Віконний Двір" та постанови від
30.07.2009 ВП № 13768368 про стягнення витрат
на проведения виконавчих дій з ТОВ
"Фірма Віконний Двір".

3. Визнати недійсною постанову
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстицй м. Донецьку від 30.07.2009 про
стягнення з ТОВ "Фірма Віконний Двір"
виконавчого збору в сумі 23 888,38 грн. за
ВП №13768362

4. Визнати недійсною постанову
відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиціїї м. Донецьку від 30.07.2009 р. про
стягнення з ТОВ "Фірма Віконний Двір"
витрат на проведения виконавчих
дій в сумі 52,00 грн. за ВП №13768362.

5. Скасувати постанову від 30.07.2009 ВП
№ 13768362 відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстицй м. Донецьку про
арешт коштів, що належать боржнику та
містяться на рахунку р/р 7801 в ВАТ
""АКБ "Капітал", боржник - ТОВ "Фірма
"Віконний двір".

6. Ухвалу надіслати сторонам та
ВДВС Київського РУЮ у м.Донецьку .

Суддя
Д.М. Огороднік