номер провадження справи 11/120/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014
Справа № 908/4342/13

Господарський суд Запорізької області
у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Карготранс» (вул.
Столярова, 3-А, м. Дніпропетровськ, 49032),

до відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авангард-Інвест»
(вул.Ілліча/Кірова, буд. 4/40, кв. 4, м.
Запоріжжя, 69063),

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Державне підприємство
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» (вул.Теплична, буд. 18, м.
Запоріжжя, 69000),

Відомості про представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: Крисько Я.І. - дов. № 35 від
02.01.2014р.;

від відповідача: Маруфенко О.Є. - дов. б/н
від 25.11.2013р.;

від третьої особи: Дерев’янко О.В. - дов.
№ 75 від 11.12.2013р.;

про: стягнення 1871,53 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Запорізької
області надійшла позовна заява
товариства з обмеженою
відповідальністю «Карго транс» про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «Авангард-Інвест»
1871,53 грн., які складаються з вартості
витрат за пере адресацію вагону в сумі
1092,00 грн., 3% річних в сумі 40,66 грн., пені в
сумі 192,87 грн. та штрафу в сумі 546,00 грн.

Ухвалою від 31.12.2013р. порушено
провадження у справі, призначені дата і
час судового засідання, до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача залучено
державне підприємство «Запорізький
титано-магнієвий комбінат». Крім цього,
сторони та третя особа зобов'язані
надати документи та вчинити дії,
необхідні для всебічного та
об'єктивного вирішення спору.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог, при цьому зазначає, що
спір виник внаслідок неналежного
виконання відповідачем умов договору
№1140/12 про організацію перевезень
вантажів від 10.01.2012р. в частині повної
та своєчасної оплати витрат за
переадресацію вагону. Вартість пере
адресації вагону склала 1092,00 грн.
Затримка оплати слугувала підставою
для нарахування сум пені та річних.
Крім цього, за використання наданих
експедитором кодів платника
транспортних послуг без згоди позивача
відповідачу нарахований штраф у
розмірі 50% від провізної плати за
переадресацію вагону, який склав 546,00
грн. Разом з цим, позивач просить судові
витрати, пов'язані із розглядом справи
віднести на відповідача.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, стверджує, що замовником
переадресування вагону був не він, а ДП
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» і у відповідності до норм
чинного законодавства, саме він має
оплачувати витрати, пов'язані з
переадресацією. Крім того, ДП
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» у своєму листі гарантувало
оплату. Оскільки відповідач не має
перед позивачем грошових зобов'язань,
вважає нараховані суми річних та пені
заявленими до стягнення безпідставно.
Стосовно вимоги про стягнення штрафу
відповідач пояснив, що вона
ґрунтується лише на припущеннях
позивача, та не підтверджена жодним
доказом в розумінні ст. 33
Господарського процесуального Кодексу
України.

Від третьої особи надійшли пояснення з
яких вбачається, що дійсно замовлення
переадресації напіввагону здійснено
ДП «Запорізький титано-магнієвий
комбінат», але на прохання відповідача.
Вважає, що оскільки підставою для
переадресації слугував лист ТОВ
«Авангард-Інвест» № 1246 від 13.09.2012р. він
і повинен оплачувати пов'язані з цим
витрати.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, а
також ретельно дослідивши додатково
надані сторонами докази, встановив
наступні обставини:

10.01.2012р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Карготранс»
(експедитор) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Авангард-Інвест»
(клієнт) був укладений договір № 1140/12
про організацію перевезень вантажів.

Відповідно до п. 1.2 договору позивач
взяв на себе зобов'язання на підставі
заявок відповідача за його рахунок та
за винагороду (плату) організовувати
перевезення вантажів в залізничному
рухомому складі й надавати пов'язані з
цим послуги шляхом укладання договорів
з підприємствами, уповноваженими
здійснювати перевезення або
організовувати перевезення вантажів,
підприємствами - власниками
(балансоутримувачами) залізничного
рухомого складу, іншими юридичними
особами. Відповідач, в свою чергу,
прийняв на себе зобов'язання приймати
надані позивачем послуги на умовах
даного договору.

При виконанні договору здійснювалось
перевезення вантажу у напіввагоні
№67162842, відправником якого було ПАТ
«Алчевськокс». При оформленні проїзних
документів на вказаний напіввагон була
допущена помилка, а саме: у графі
отримувач замість ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна було
зазначено державне підприємство
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат».

Внаслідок зазначеної помилки 15.09.2012р.
здійснено переадресування напіввагону
№67162842 на станцію Запоріжжя-Ліве,
Придніпровської залізниці відповідно
до накладної №47815576, відправник - ДП
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат», одержувач - ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна.
Вартість вказаного переадресування
склала 1092,00 грн. з ПДВ.

Позивач просить стягнути вартість пере
адресації на піввагону №67162842 з
відповідача, посилаючись на п. 2.2.6
договору № 1140/12 від 10.01.2012р. в якому
встановлений обов'язок клієнта
своєчасно інформувати експедитора про
переадресування вантажів із
зазначенням найменування вантажу,
номерів вагонів, номерів накладних,
кількості тон в кожному вагоні, станції
й залізниці первісного призначення,
найменування первісного
вантажоодержувача, найменування нової
станції та залізниці нового
призначення й поштової адреси нового
вантажоодержувача, а також сплатити
всі витрати з переадресування та, при
необхідності, здійснити доплату за
перевезення вантажу за вагони, що
переадресовані.

Господарський суд вважає недостатніми
для задоволення позовних вимог доводи
позивача з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 44 Статуту залізниць
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р.
№ 457, залізниця може на заяву
відправника, одержувача змінити
станцію призначення вантажу,
прийнятого до перевезення
(переадресувати вантаж), з оплатою
витрат за договірним тарифом.

Згідно ст. 45 Статуту, в усіх випадках
зміни одержувача або станції
призначення вантажу підприємство,
організація, громадяни, за заявою яких
здійснено таку зміну, є
відповідальними перед попереднім
одержувачем за наслідки такої зміни і
зобов'язані відрегулювати розрахунки
між відправниками, попередніми
адресатами та фактичними одержувачами.

Відповідно п. 1 Правил переадресування
вантажів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України
20.08.2001р. № 542, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 10.09.2001р.
за № 794/5985, переадресування
здійснюється за заявою відправника,
одержувача або експедитора (за
дорученням), які є відповідальними
перед попереднім одержувачем за
наслідки такої зміни і зобов'язані
відрегулювати розрахунки між
відправниками, попередніми адресатами
та фактичними одержувачами.

Переадресування вантажу дозволяється
посадовою особою Укрзалізниці, або її
структурного підрозділу, на ім'я якої
надається заява. У заяві вказуються, в
т. ч, станція на якій сплачуються
належні Залізниці платежі, пов'язані з
переадресуванням та код платника (п. 2, 3
Правил).

Згідно п. 4 Правил, дозвіл на
переадресування вантажу надається у
вигляді наказу начальникові станції,
яка оформляє переадресування.

Оплата провізних та інших платежів при
переадресуванні може здійснюватись як
на станції переадресування, так і на
станції призначення, що обумовлюється
в наказі на переадресуванні вантажу (п.
12 Правил).

Як зазначалося раніше, відповідно до п.
2.2.6 договору № 1140/12 від 10.01.2012р.,
укладеного між ТОВ «Авангард-Інвест»
та позивачем, зазначено що клієнт
(відповідач) зобов'язаний завчасно
інформувати експедитора про
переадресування вантажів, а також
сплатити всі витрати з
переадресування.

Тобто відповідно до умов договору,
клієнт сплачує за переадресування
вантажів тільки якщо сам надає заяву
про переадресування, а якщо
переадресування здійснено не клієнтом,
то відповідно вимог діючого
законодавства, заявник
переадресування повинен відрегулювати
розрахунки пов'язані з
переадресуванням.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ
«Авангард-Інвест» не замовляло
переадресування напіввагону № 67162842 на
станцію Запоріжжя-Ліве,
Придніпровської залізниці відповідно
накладної № 47815576. Як свідчать наданий
позивачем лист ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» від 14.09.2012р.
про переадресування вагону та наказ №
290 від 14.09.2012р. начальника дирекції
залізничних перевезень (дозвіл на
переадресування вантажу), замовником
переадресування є ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» - третя
особа у справі. Як зазначено в наказі №
290, оплата провізних платежів та інших
додаткових зборів здійснюється на
станції переадресування, а платником
платежів та додаткових зборів є ДП
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат». Крім цього, відповідно до
заяви ДП «ЗТМК» від 14.09.2012р. на
залізницю про переадресування вагону,
оплату за переадресування гарантував
заявник - ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат».

Також відповідно п. 2.6, 2.7 Розділу 2
Правил розрахунків за перевезення
вантаж затверджених наказом
Міністерства транспорту України
21.11.2000р. № 644, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 24.11.2000р.
за № 864/5085, облік витрачених коштів
здійснюється підставі перевізних
документів, накопичувальних карток,
відомостей плати за користування
вагонами. Усі належні залізниці
платежі за додаткові послуги, штрафи
(які не були включені в перевіз
документи і у відомості плати за
користування вагонами) включаються в
накопичувальні картки, і складаються
станціями із зазначенням у них
відомостей про надані послуги і їх
вартість. Ці відомості підтверджуються
підписами працівника станції і
вантажовласника. Один примірник
накопичувальної картки, відомості
плати за користування вагонами та
контейнерами, за подавання, забирання
вагонів та маневрову роботу надаються
вантажовласнику. Перелік документів,
які включені до розрахунку складається
на кожного платника.

Так відповідно до наданої позивачем
накопичувальної картки № 17093161,
підписаної працівником станції і
вантажовласником без зауважень,
вантажовласником та платником послуг з
переадресування є ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат».

Лист ТОВ «Авангард-Інвест» № 1246 від
13.09.2012р., на який посилається позивач, як
на підставу позовних вимог судом до
уваги не приймається, оскільки цей лист
адресовано ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» та не має
жодного відношення до взаємовідносин
та взаєморозрахунків між ТОВ
«Авангард-Інвест» та ТОВ «Карготранс».

Статтею 6 Статуту залізниць України
встановлено, що вантажовідправником є
зазначена у документі на перевезення
вантажу (накладній) особа, яка довіряє
вантаж залізниці для його перевезення,
Вантажоодержувачем є зазначена у
документі на перевезення вантажу
(накладній) особа, яка за вченням
вантажовідправника отримує вантаж.

Відповідно до перевізних документів,
вантажовідправником вагону № 67162842 є
ПАТ «Алчевськкокс»,
вантажоодержувачем - ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат», при
переадресуванні відправником є ДП
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат», а одержувачем - ПАТ
«Дніпроспецсталь». З урахуванням
вищенаведеного, позов до ТОВ
«Авангард-Інвест» пред'явлено
безпідставно, оскільки відповідач не є
ані вантажовідправником, ані
вантажоодержувачем спірного
перевезення та не подавало заяву на
переадресування вагону, отже не може
бути платником зазначених послуг.

Також слід зазначити, що відповідно до
п. 1.2, п. 2.4.2 договору № 1140/12 від 10.01.2012р.,
експедитор організовує перевезення
вантажів на підставі наданих заявок
клієнта. Відповідно до п. 3.2 договору (з
урахуванням Додаткових угод від
01.02.2012р. та від 16.04.2012р.), клієнт сплачує
експедитору за кожний перевезений
вагон згідно з наданими заявками. ТОВ
«Авангард-Інвест» заявку на
організацію спірного перевезення на
адресу ТОВ «Карготранс» не направляло,
отже у позивача відсутні підстави для
стягнення вартості послуг з
відповідача за спірним перевезенням.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

В силу вищенаведених норм
законодавства, суд вважає, що позивач
не довів факту повідомлення ТОВ
«Авангард-Інвест» власного коду
платника транспортних послуг третім
особам. Доводи позивача ґрунтуються
лише на припущеннях, а тому штраф за п.
4.4 договору не може бути застосований
до відповідача. Позовні вимоги в цій
частині також не підлягають
задоволенню.

Судові витрати по справі слід віднести
на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

В судовому засіданні 26.02.2014р. оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення. Повний текст рішення
складений та підписаний 27.02.2014р.

Суддя
С.А.Гончаренко