ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

"05" березня 2014 р.№ 916/786/14

Суддя господарського суду Одеської
області Петров В.С., розглянувши
позовну заяву № 774/14 Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" в особі філії „Южне
регіональне управління ПАТ КБ
„ПриватБанк" про стягнення переплати
по пенсійним виплатам в сумі 22868,70 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси звернулось
до господарського суду Одеської
області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк" в
особі філії „Южне регіональне
управління ПАТ КБ „ПриватБанк" про
стягнення переплати по пенсійним
виплатам в сумі 22868,70 грн.

Наразі в позовній заяві обрану
заявником підвідомчість обґрунтовано
положеннями п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі справи
у спорах, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів.

При цьому заявник у позовній заяві
вказує на наявність між сторонами
укладеного договору № 107 від 29.12.2009 р. на
зарахування та виплату пенсій та
грошової допомоги через відділення
Южного головного регіонального
управління ПАТ КБ „ПриватБанк".

Між тим позовна заява подана
Управлінням Пенсійного фонду України в
у Київському районі м. Одеси, яке є
суб'єктом владних повноважень, до
господарського суду в порядку,
передбаченому
Господарсько-процесуальним кодексом
України. При складенні позовної заяви
позивач керувався нормами ГПК України.

Разом з тим господарський суд зазначає,
що з 1 вересня 2005 року набув чинності
Кодекс адміністративного судочинства
України, який поширює юрисдикцію
адміністративних судів на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення. При цьому
публічно-правовим є спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 8 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач - особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачем в адміністративній справі
можуть бути громадяни України,
іноземці чи особи без громадянства,
підприємства, установи, організації
(юридичні особи), суб'єкти владних
повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно з п. 4 і 5 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

При цьому адміністративним договором у
розумінні пункту 14 статті 3 КАС України
є дво- або багатостороння угода, зміст
якої складають права та обов'язки
сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень, який є однією із сторін
угоди.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 4
КАС України, спори, що підпадають під
юрисдикцію адміністративних судів,
мають публічно-правовий характер.

Таким чином, публічно-правовий спір,
який виник з приводу укладання та
виконання договору, зміст якого
складають права та обов'язки сторін
щодо реалізації владних управлінських
функцій суб'єкта владних повноважень,
який є однією із сторін, підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Так, суб'єкт владних повноважень може
бути позивачем у справі лише у
випадках, прямо передбачених
Конституцією чи законом України. З
цього випливає, що звернення до суду є
способом реалізації компетенції
такого суб'єкта, а тому повинно
відбуватися в межах, у спосіб та в
порядку, передбаченому законом. Суб'єкт
владних повноважень звертається до
суду не за захистом своїх порушених
прав чи інтересів, а тому що законом
передбачений такий спосіб здійснення
повноважень.

Відповідно до частини першої статті 58
Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон N
1058-IV) Пенсійний фонд України є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
підготовляє документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішує
питання, пов'язані з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснює адміністративне управління
Накопичувальним фондом та інші
функції, передбачені цим Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до
статті 73 згаданого Закону
використовуються на виплату пенсій,
передбачених цим Законом, надання
соціальних послуг, передбачених цим
Законом, фінансування
адміністративних витрат, пов'язаних з
виконанням функцій, покладених на
органи Пенсійного фонду, оплату послуг
з виплати та доставки пенсій,
формування резерву коштів Пенсійного
фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
30 квітня 2002 року N 8-2, управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах є органами Фонду,
підпорядкованими відповідно головним
управлінням Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, що разом з цими
управліннями утворюють систему
територіальних органів Фонду.

Серед основних завдань управління,
відповідно до пункту 2.1 згаданого
Положення, зокрема, є: облік платників
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування; збір та ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших коштів,
призначених для пенсійного
забезпечення; призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного утримання суддям у відставці
та підготовка документів для їх
виплати; забезпечення своєчасного і в
повному обсязі фінансування та виплати
пенсій, допомоги на поховання та інших
виплат, які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством; ефективне та цільове
використання коштів Фонду, інших
коштів, призначених для виплати пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці,
удосконалення методів фінансового
планування, звітності та системи
контролю за витрачанням коштів,
призначених для пенсійного
забезпечення.

Як вбачається з пункту 2.2 цього
Положення, управління відповідно до
покладених на нього завдань, серед
іншого, контролює дотримання
платниками єдиного внеску вимог
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску надходження
страхових внесків, єдиного внеску та
інших платежів до Фонду від
підприємств, установ, організацій та
громадян, збирає у встановленому
порядку відповідну звітність,
проводить планові та позапланові
перевірки фінансово-бухгалтерських
документів, звітів та інших документів
щодо правильності нарахування та
сплати страхових внесків, єдиного
внеску, призначення (перерахунку) і
виплати пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та інших виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством, цільового
використання коштів Фонду в
організаціях, що здійснюють виплату і
доставку пенсій (підпункт 5).

Отже, відповідно до покладених завдань
і функцій, Пенсійний фонд України є
суб'єктом владних повноважень у цій
сфері правовідносин, а спори, що
виникають між учасниками цих відносин,
є публічно-правовими, тому їх вирішення
належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Як зазначено у позовній заяві, на думку
заявника, даний спір виник з договірних
правовідносин, де сторонами є юридичні
особи, тому спір підвідомчий
господарському суду та підлягає
розгляду за правилами ГПК.

Згідно положень п. 15 Постанови Пленуму
ВГСУ від 24 жовтня 2011 року N 10 „Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам", якщо
обов'язковим учасником договору
відповідно до законодавства повинен
бути суб'єкт владних повноважень, то
такий договір є адміністративним,
оскільки суб'єкт владних повноважень у
такому випадку діє від імені держави
(територіальної громади), в її
інтересах чи для забезпечення їх, а не
для своїх власних потреб.

При цьому в п. 17 вказаної Постанови
вказано, що до компетенції
господарських судів не відноситься
розгляд справ, зокрема, у спорах з
приводу укладання та виконання
адміністративних договорів, а також за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом.

Наразі, як вбачається з позовної заяви
та змісту договору № 107 від 29.12.2009 р. на
зарахування та виплату пенсій та
грошової допомоги через відділення
Южного головного регіонального
управління ПАТ КБ „ПриватБанк",
останній було укладено саме на
реалізацію Управлінням ПФУ покладених
на нього чинним законодавством владних
повноважень в сфері пенсійного
забезпечення, а не для своїх власних
потреб. В свою чергу вказаний договір
не відноситься до господарських
договорів.

Отже, суд доходить до висновку про те,
що даний спір не виник при виконанні
господарського договору.

Як випливає зі змісту позовної заяви,
спір виник внаслідок зловживань з боку
пенсіонера Чеповецької В.Б., якій було
надмірно виплачені суми пенсій. При
цьому підставою для заявленого позову
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси визначає
положення ч. 1 ст. 50 вищезазначеного
Закону N 1058-IV.

Так, частина перша ст. 50 цього Закону N
1058-IV встановлює, що суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Між тим, як визначено п. 16.2 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20 травня 2013 року N 8 „Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів", право на
звернення до суду з позовами про
стягнення надміру виплачених коштів
випливає з функцій контролю за
витрачанням коштів цього фонду, тобто у
зв'язку зі здійсненням суб'єктом
владних повноважень владних
управлінських функцій. У зв'язку з цим
через публічно-правовий характер
спірних відносин вирішення таких
спорів належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Приймаючи до уваги те, що позовну заяву
про стягнення з ПриватБанку переплати
по пенсійним виплатам подано суб'єктом
владних повноважень в межах виконання
адміністративного договору та даний
спір є публічно-правовим, суд вважає, що
позовна заява Управління Пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Одеси до Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
„ПриватБанк" в особі філії „Южне
регіональне управління ПАТ КБ
„ПриватБанк" про стягнення переплати
по пенсійним виплатам в сумі 22868,70 грн.
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, зазначена позовна заява не
підлягає розгляду у господарському
суді в порядку Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд відмовляє у
прийнятті позовної заяви, якщо заява не
підлягає розгляду в господарських
судах України.

Відтак, враховуючи вищенаведене,
господарський суд вважає за необхідне
відмовити у прийнятті позовної заяви
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси. Також
господарський суд зазначає, що
заявнику належить звернутися до
Одеського окружного адміністративного
суду з даним позовом в порядку
адміністративного судочинства. Тим
більш, як зазначено в позовній заяві, до
вказаного адміністративного суду
Управлінням подавалась заява про
забезпечення доказів, яка була
задоволена ухвалою про забезпечення
позову від 26.04.2013 р. Той факт, що до
матеріалів позовної заяви додано копію
ухвали Одеського окружного
адміністративного суду від 02.10.2013 р. у
справі № 815/3286/13-а про відмову у
відкритті провадження у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси
про визнання протиправними дій
ПриватБанку щодо відмови у наданні
інформації по рахунку одержувача
пенсії та стягнення залишку по
вказаному рахунку, не свідчить про
віднесення чинним законодавством
спору за поданим позовом до
підвідомчості господарських судів.
Адже предметом позову згідно вказаної
ухвали Одеського окружного
адміністративного суду було визнання
протиправними дій ПриватБанку щодо
відмови у наданні інформації по
рахунку одержувача пенсії та
стягнення залишку по вказаному
рахунку, тоді як у поданому до
господарського суду позові інший
предмет, а саме стягнення переплати по
пенсійним виплатам. Відтак, заявнику
було відмовлено у прийнятті іншого
позову, тому додана до позовної заяви
копія ухвали ООАС до уваги суду не
приймається.

Керуючись п. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті позовної заяви
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк" в
особі філії „Южне регіональне
управління ПАТ КБ „ПриватБанк" про
стягнення переплати по пенсійним
виплатам в сумі 22868,70 грн.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний
термін з дня її прийняття.

Додаток: матеріали позовної заяви на 11
арк. та конверт.

Суддя
Петров В.С.