ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2014 р.Справа № 923/1431/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Лавренюк О.Т.

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

Представники сторін у судове засідання
від 13.03.2014 р. не з'явились, про день, час
та місце розгляду апеляційної скарги
повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Авто-Електромаш"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 16.12.2013 р.

по справі № 923/1431/13

за позовом: Приватного акціонерного
товариства „Костянтинівський
металургійний завод"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Авто-Електромаш"

про стягнення 57386,26 грн.

У судовому засіданні 13.03.2014 р. згідно ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Приватне акціонерне
товариство „Костянтинівський
металургійний завод" (далі - позивач,
ПрАТ „Костянтинівський металургійний
завод") звернулось до господарського
суду Херсонської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Авто-Електромаш"
(далі - відповідач, ТОВ
„Авто-Електромаш") про стягнення 57386,26
грн., з яких: 52000,00 грн. - сума основного
боргу, 4442,18 грн. - пеня, 944,08 грн. - три
відсотки річних, посилаючись на
порушення відповідачем умов
укладеного між сторонами договору
поставки № П-21/01/2013 від 21.01.2013 р. та
специфікації № 1 від 29.01.2013 р., а саме
несплату в повному обсязі вартості
поставленого позивачем товару, що
стало підставою для нарахування
неустойки у вигляді пені та трьох
процентів річних.

У правове обґрунтування позову ПрАТ
„Костянтинівський металургійний
завод" послалось на ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України
та на умови вказаного договору
поставки та специфікації.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 16.12.2013 р. у
справі № 923/1431/13 (суддя Нікітенко С.В.)
позов задоволено частково. Стягнуто з
ТОВ "Авто-Електромаш" на користь ПрАТ
"Костянтинівський металургійний завод"
суму основного боргу у розмірі 51000,00
грн., суму пені у розмірі 4442,18 грн., суму 3
% річних у розмірі 944,08 грн. та 1720,50 грн.
судового збору. В частині стягнення
суми основного боргу у розмірі 1000,00 грн.
провадження у справі - припинено.

Рішення суду мотивовано тим, що вимоги
позивача про стягнення основної суми
боргу у розмірі 51000,00 грн., зазначених
сум пені та 3 % річних є обґрунтованими
та такими, що відповідають вимогам
чинного законодавства і обставинам
справи, а тому підлягають задоволенню.
Разом з тим, судом припинено
провадження у даній справі в частині
вимог щодо стягнення 1000 грн. основної
суми боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, у зв'язку зі сплатою
відповідачем вказаної суми під час
судового розгляду справи.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ
"Авто-Електромаш" звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить вказане рішення суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи, зокрема,
розгляд справи без участі
представників сторін, не дивлячись на
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи;
недослідження судом обставини
невідповідності вказаної позивачем
суми заборгованості даним бухгалтерії
відповідача; стягнення судом судового
збору непропорційно задоволеним
позовним вимогам.

У запереченнях на апеляційну скаргу
ПрАТ „Костянтинівський металургійний
завод" вважає, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято у відповідності до норм
чинного законодавства, тому просить
залишити рішення суду без змін, а в
задоволенні апеляційної скарги -
відмовити.

Представники сторін в судове засідання
13.03.2014 року не з'явились, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлені належним чином, проте не
скористалися своїм процесуальним
правом прийняти учать у судовому
засіданні суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, надавши оцінку всім обставинам
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку
про відсутність підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом
правильно встановлено та підтверджено
в процесі перегляду справи апеляційним
господарським судом, що 21.01.2013 р. між
ПрАТ „Костянтинівський металургійний
завод" (Постачальник) та ТОВ
„Авто-Електромаш" (Покупець) укладено
договір поставки № П-21/01/2013, за умовами
якого Постачальник зобов'язався
виготовити та передати у власність
Покупця, а останній зобов'язався
прийняти та оплатити товар -
калібрований металопрокат (п. 1.1
договору).

Згідно п. 1.2 договору кількість,
розміри, ціна, загальна вартість
продукції та строк її поставки й оплати
вказуються сторонами в специфікаціях,
які є невід'ємними частинами договору.

У відповідності до п. 2.1 договору умови
поставки продукції попередньо
узгоджуються сторонами та вказуються в
специфікаціях, які є невід'ємними
частинами договору.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що
Покупець здійснює 100 % передоплату
вартості кожної партії продукції
протягом строків, які вказані у
специфікаціях на поставлену партію
продукції.

За приписами п. 5.1 договору у випадку
невиконання або неналежного виконання
будь-якої зі сторін прийнятих на себе
за даним договором зобов'язань, вона
несе відповідальність перед іншою
стороною у відповідності до вимог
чинного законодавства України.

У випадку нездійснення Покупцем оплати
та/або несвоєчасного здійснення
оплати, передбаченої п. 3.2 договору,
Покупець зобов'язується сплатити
Постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
неоплаченої або несвоєчасно оплаченої
продукції за кожен день прострочення
оплати (п. 5.3 договору).

29.01.2013 р. сторонами підписано
специфікацію № 1 на поставку
каліброваного металопрокату у
кількості 12 тонн на суму 114 105,60 грн.

Пунктом 3 даної специфікації
передбачено, що строк поставки: лютий -
березень 2013 року.

Згідно п. 4 специфікації Покупець
повинен здійснити 100 % передоплату за
фактично відвантажений металопрокат
протягом 30 днів від дати поставки
товару.

На виконання умов договору та
вищевказаної специфікації позивачем
на адресу відповідача 26.03.2013 р.
відвантажено металопродукцію у
кількості 9,820 тонн на суму 93 297,12
грн., що підтверджується підписаною
сторонами видатковою накладною №
РН-0000181 від 26.03.2013 р. Факт отримання ТОВ
„Авто-Електромаш" товару також
підтверджується довіреністю на
отримання ТМЦ № 0008-14 від 25.03.2013 р.,
виданою ОСОБА_1.

Відповідач за отриманий від позивача
товар розрахувався частково, у розмірі
41297,12 грн.: 10.06.2013 р. - 23297,12 грн., 07.08.2013 р. -
10000,00 грн., 27.08.2013 р. - 8000,00 грн., що
підтверджується відповідними
банківськими виписками та підписаним
сторонами актом звіряння розрахунків
за 01.01.2013 р.-19.11.2013 р.

З метою досудового врегулювання
погашення заборгованості, що виникла у
відповідача перед позивачем, 26.09.2013 р.
ПрАТ „Костянтинівський металургійний
завод" зверталось на адресу ТОВ
„Авто-Електромаш" з претензією про
погашення заборгованості, яку
відповідачем залишено без відповіді та
задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За приписами частин 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором купівлі -
продажу одна сторона - продавець
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другої сторони - покупця, а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Положеннями ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 230 ГК України встановлено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми (ч. 2 ст. 625 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на день звернення ПрАТ
„Костянтинівський металургійний
завод" з позовом до господарського суду
сума основного боргу відповідача перед
позивачем становила 52000,00 грн.

Разом з тим, під час розгляду справи в
суді ТОВ „Авто-Електромаш" здійснено
часткове погашення суми основного
боргу у розмірі 1000,00 грн., що
підтверджується надісланими позивачем
копіями банківських виписок від 19.11.2013
р. та від 04.12.2013 р., у зв'язку з чим
місцевий господарський суд
обґрунтовано припинив провадження у
справі в цій частині позовних вимог на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
через відсутність предмету спору.

Розглядаючи спір по суті, місцевий
господарський суд також дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність та підтвердженість
матеріалами справи позовних вимог щодо
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 51 000,00 грн., оскільки ТОВ
„Авто-Електромаш" не виконано свого
зобов'язання щодо оплати поставленого
товару в повному обсязі, тому позовні
вимоги в цій частині задоволено.

Також господарським судом першої
інстанції встановлено, що ПрАТ
„Костянтинівський металургійний
завод" здійснено розрахунки 3 % річних у
сумі 944,08 грн. та пені в сумі 4 442,18 грн. у
відповідності до п. 5.3 договору,
обставин справи та положень чинного
законодавства, тому суд правомірно
задовольнив відповідні позовні вимоги.

Таким чином, місцевий
господарський суд дійшов правильного
висновку, що заявлені позивачем вимоги
підлягають задоволенню частково - у
розмірі 56 386,26 грн.

Судова колегія погоджується з
таким висновком господарського суду
першої інстанції.

Що стосується доводів скаржника
про розгляд справи без участі
представників сторін та відхилення
клопотання ТОВ „Авто-Електромаш" від
16.12.2013 р. про відкладення розгляду
справи, судова колегія зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, місцевий господарський суд
тричі відкладав розгляд справи, в тому
числі за клопотанням відповідача від
19.11.2013 р., про що сторони повідомлялись
належним чином, при цьому явка сторін
не визнавалась судом обов'язковою.
Нез'явлення в судове засідання
представників сторін не є перешкодою
для розгляду справи, а в силу п. 1 ч. 1 ст.
77 ГПК України може бути підставою для
відкладення розгляду справи, якщо
через якість обставини спір не може
бути вирішено в даному засіданні, при
чому питання можливості розгляду спору
за відсутності представника
(представників) сторін вирішується
судом, виходячи з конкретних обставин
справи. Крім того, матеріали справи не
містять доказів надходження до суду
клопотання ТОВ „Авто-Електромаш" від
16.12.2013 р. про відкладення розгляду
справи, на яке відповідач посилається в
апеляційній скарзі. Колегія суддів
також відмічає, що відповідач не надав
суду ані відзиву на позов, ані
документів, витребуваних судом
ухвалами від 17.10.2013 р., 31.10.2013 р., 19.11.2013 р.,
03.12.2013 р., про причини неявки свого
представника в судове засідання 16.12.2013
р. не повідомив. Вищевикладене свідчить
про недобросовісне користування ТОВ
„Авто-Електромаш" належними йому
процесуальними правами, передбаченими
ст. 22 ГПК України, а також невжиття
відповідачем заходів до всебічного,
повного та об'єктивного дослідження
всіх обставин справи, що згідно частини
другої вказаної статті ГПК України є
обов'язком сторін.

Твердження скаржника про
неправильне вирішення спору через
недослідження судом обставини
невідповідності вказаної позивачем
суми заборгованості даним бухгалтерії
відповідача не підтверджене жодними
доказами, а тому не приймається до
уваги судом апеляційної інстанції.

Посилання ТОВ „Авто-Електромаш"
на стягнення судом судового збору
непропорційно задоволеним позовним
вимогам судова колегія також не
приймає до уваги з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Враховуючи наведене положення,
місцевим господарським судом
обґрунтовано стягнуто з відповідача
понесені позивачем витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1720,50 грн.,
оскільки спір доведений до вирішення в
судовому порядку з вини останнього.

З огляду на вищевикладене, оскаржуване
рішення прийнято без порушень норм
матеріального та процесуального права,
і підстави для його скасування
відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону
України „Про судовий збір" ставка
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат; немайнового характеру
- 1 розмір мінімальної заробітної плати;
а за подання апеляційної скарги на
рішення суду - 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви, а у разі подання позовної заяви
майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 4 Закону
України „Про судовий збір" судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду.

Розмір мінімальної заробітної плати на
01.01.2013 р. встановлений Законом України
„Про Державний бюджет України на 2013
рік" та становив 1147 грн.

З огляду на це, мінімальна ставка
судового збору за подання апеляційної
скарги на рішення господарського суду
становить: 1147 х 1,5/2 = 860,25 грн.

Всупереч викладеному, скаржником за
подання апеляційної скарги сплачено
лише 820,60 грн. згідно платіжного
доручення № 1830 від 30.12.2013 р., у зв'язку з
чим ТОВ „Авто-Електромаш" слід
доплатити судовий збір у сумі 39,65 грн.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 16.12.2013 р. у
справі № 923/1431/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Стягнути з ТОВ „Авто-Електромаш" (73022,
Херсонська область, м. Херсон проспект
Ушакова, 57, , № рахунку:
6001 в ПуАТ „КБ „Акордбанк", МФО
380634) на користь Державного бюджету
України (ГУ ДКСУ в Одеській області, код
ЄДРПОУ отримувача: 37607526, банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, № рахунку: 2002, код
бюджетної класифікації 22030001 „Судовий
збір" (Державна судова адміністрація
України, 050), символ звітності 206, код
ЄДРПОУ суду 26016990) 39,65 грн. недоплаченого
судового збору, за подання апеляційної
скарги.

Постанова набирає законної сили з
дня її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст складено та
підписано 14.03.2014 р.

Головуючий суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
О.Т. Лавренюк