ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 р.
Справа №917/2578/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Добробут",
вул. Радянська 8, смт.Козельщина,
Полтавська область,39100

до Шевченківської сільської ради, с.
Шевченкове, Решетилівський район,
Полтавська область,38450

про визнання права власності на майно

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні

У судовому засіданні 04.03.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст.85 ГПК
України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна
заява про визнання за Товариством з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Добробут", місцезнаходження: 39100,
Полтавська область, смт. Козельщина,
вул. Радянська, 8, , право
власності на:

- самоскид-С САЗ 3507, 1989 р. в., колір синій,
реєстраційний № 13768 СН, шасі №
ХТН531400К1233929, повна маса 7990 кг, об'єм
двигуна 4250 см3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ІХС № 394361;

- цистерну для перевезення небезпечних
вантажів-С ГАЗ 5204 АЦ-2,2, 1988 р.в., колір
синій, реєстраційний № 13770 СН, шасі №
XTH520400J1047146, повна маса 5140 кг, об'єм
двигуна 3480 см3 , свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ІХС № 394362;

- вантажний автомобіль ЗИЛ 130 КС 2561 "К",
1990 р. в., колір синій, реєстраційний №
ВІ0629ВС, шасі №T4309/1L2986245, повна маса 10300
кг, об'єм двигуна 6000 см3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ВІС № 115203;

- вантажний автомобіль САЗ 3507, 1990 р. в.,
колір синій, реєстраційний № ВІ0626ВС,
шасі № 11028/1XTH531400L1404715, повна маса 3500 кг,
об'єм двигуна 4250 см3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ВІС № 115201;

- вантажний автомобіль САЗ 3507, 1991 р. в.,
колір синій, реєстраційний № ВІ0628ВС,
шасі № 14210/1ХТН330720М1457940, повна маса 3500
кг, об'єм двигуна 4250 см3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ВІС № 113900;

- легковий автомобіль ВАЗ 2121, 1990 р. в.,
колір червоний, реєстраційний №
ВІ0859ВА, шасі № 3412/1ХТА212100М0832096, повна
маса 1550 кг, об'єм двигуна 1568 см3,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії ВІС № 084537;

- вантажний автомобіль ГАЗ-САЗ 3507, 1990 р.
в., колір синій, реєстраційний № ВІ7912ВА,
шасі № 112971/1XTH531400L1400523, повна маса 3500 кг,
об'єм двигуна 4250 см3 , свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ВІС № 093671;

- легковий автомобіль ВАЗ 21213, 1994 р. в.,
колір червоний, реєстраційний №
ВІ0627ВС, шасі № 097255/1ХТА212130S1111800, повна
маса 1610 кг, об'єм двигуна 1160 см3,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії ВІС № 115202;

- вантажний автомобіль САЗ 3507, 1988 р. в.,
колір синій, реєстраційний № 6037ПОО,
шасі № 1122903, технічний паспорт
авто-мотомашини серії ВФ № 350515.

- вантажний автомобіль САЗ 3508, 1992 р. в.,
реєстраційний № 1939ПОС, шасі № 1407275,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВЧ № 550553.

- вантажний автомобіль САЗ 3507-16, 1989 р. в.,
реєстраційний № 6609ПОО, шасі № 1217441,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВФ № 351094.

- вантажний автомобіль ГАЗ 3307, 1993 р. в.,
реєстраційний № 5335ПОФ, шасі № 1524536,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВУ № 593379.

- вантажний автомобіль ГАЗ 3307, 1993 р. в.,
реєстраційний № 7974ПОУ, шасі № 1495277,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВУ № 592021.

- вантажний автомобіль УАЗ 3303, 1992 р. в.,
реєстраційний № 1940ПОС, шасі № 0134660,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВЧ № 550554.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином (повідомлення про
вручення поштового відправлення в
матеріалах справи).

13.01.2014 року та 27.01.2014 року від
відповідача до суду надійшли заяви про
визнання позову, відсутність претензій
по даному позову та прохання про
розгляд справи без участі відповідача.

Позивач також в судове засідання не
з'явився. 04.03.2014 року від позивача до
суду факсограмою надійшла заява про
розгляд справи за відсутності
представника позивача. Вимог
попередньої ухвали суду позивач не
виконав.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що Колгосп імені Суворова
було реорганізовано шляхом
перетворення у Колективне
сільськогосподарське підприємство
імені Суворова (КСП ім. Суворова) на
підставі протоколу № 1 загальних
зборів колгоспу ім. Суворова
Решетилівського району, що відбулися
23.02.1993 року, та Рішення виконкому
Решетилівської районної ради народних
депутатів Полтавської області від
13.04.1995 р. № 56 (арк. справи 45-46).

Колективне сільськогосподарське
підприємство імені Суворова (КСП ім.
Суворова) за рішенням загальних зборів,
що відбулися 22.01.2000 року, було
реорганізовано шляхом перетворення у
Приватно-орендне сільськогосподарське
підприємство імені Суворова (ПОСП ім.
Суворова) (арк. справи 47).

Протоколом №1 зборів пайовиків
колишнього КСП ім. Суворова
Решетилівського району Полтавської
області від 17.09.2003 року було
встановлено перелік осіб, які мають
право на майновий пай колишнього КСП
ім. Суворова (арк. справи 49-53).

У позовній заяві позивач стверджує, що
17.09.2003 року між громадянами України, які
є власниками майнових паїв, визначених
в результаті паювання майна КСП ім.
Суворова Решетилівського району було
укладено договір про спільне
володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться і
спільній частковій власності з
переліком майна наведеним у додатку до
договору (арк. справи 54-69), а також було
укладено договір передачі майна
колективом співвласників юридичній
особі в оренду (арк. справи 70-78).

Приватно-орендне сільськогосподарське
підприємство імені Суворова було
реорганізовано шляхом приєднання до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Добробут"
(позивач по справі) (арк. справи 15-17).

За твердженням позивача, ним були
викуплені майнові свідоцтва про право
власності на майнові паї членів
колишнього КСП імені Суворова і
замість придбаних свідоцтв отримані
свідоцтва про право власності на
майнові паї членів колективного
сільськогосподарського підприємства
оформлені на позивача (арк. справи 5-6).

Відповідно до рішення загальних зборів
власників майнових паїв членів
колишнього КСП ім. Суворова від 27
червня 2012 року, оформленого протоколом
№2, пайове майно передано у власність
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Добробут"
(арк. справи 20).

Актом приймання-передачі майна по
Шевченківській сільській раді від
30.06.2012 р. пайове майно було передано
Товариству з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Добробут"
(арк. справи 21-27).

Серед майна, переданого у власність
позивачеві зазначені і транспортні
засоби, на які позивач просить суд
визнати право власності, а саме:

- самоскид-С САЗ 3507, 1989 р. в., колір синій,
реєстраційний № 13768 СН, шасі №
ХТН531400К1233929, повна маса 7990 кг, об'єм
двигуна 4250 см3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ІХС № 394361;

- цистерну для перевезення небезпечних
вантажів-С ГАЗ 5204 АЦ-2,2, 1988 р.в., колір
синій, реєстраційний № 13770 СН, шасі №
XTH520400J1047146, повна маса 5140 кг, об'єм
двигуна 3480 см3 , свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ІХС № 394362;

- вантажний автомобіль ЗИЛ 130 КС 2561 "К",
1990 р. в., колір синій, реєстраційний №
ВІ0629ВС, шасі №T4309/1L2986245, повна маса 10300
кг, об'єм двигуна 6000 см3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ВІС № 115203;

- вантажний автомобіль САЗ 3507, 1990 р. в.,
колір синій, реєстраційний № ВІ0626ВС,
шасі № 11028/1XTH531400L1404715, повна маса 3500 кг,
об'єм двигуна 4250 см3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ВІС № 115201;

- вантажний автомобіль САЗ 3507, 1991 р. в.,
колір синій, реєстраційний № ВІ0628ВС,
шасі № 14210/1ХТН330720М1457940, повна маса 3500
кг, об'єм двигуна 4250 см3, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ВІС № 113900;

- легковий автомобіль ВАЗ 2121, 1990 р. в.,
колір червоний, реєстраційний №
ВІ0859ВА, шасі № 3412/1ХТА212100М0832096, повна
маса 1550 кг, об'єм двигуна 1568 см3,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії ВІС № 084537;

- вантажний автомобіль ГАЗ-САЗ 3507, 1990 р.
в., колір синій, реєстраційний № ВІ7912ВА,
шасі № 112971/1XTH531400L1400523, повна маса 3500 кг,
об'єм двигуна 4250 см3 , свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
ВІС № 093671;

- легковий автомобіль ВАЗ 21213, 1994 р. в.,
колір червоний, реєстраційний №
ВІ0627ВС, шасі № 097255/1ХТА212130S1111800, повна
маса 1610 кг, об'єм двигуна 1160 см3,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії ВІС № 115202;

- вантажний автомобіль САЗ 3507, 1988 р. в.,
колір синій, реєстраційний № 6037ПОО,
шасі № 1122903, технічний паспорт
авто-мотомашини серії ВФ № 350515.

- вантажний автомобіль САЗ 3508, 1992 р. в.,
реєстраційний № 1939ПОС, шасі № 1407275,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВЧ № 550553.

- вантажний автомобіль САЗ 3507-16, 1989 р. в.,
реєстраційний № 6609ПОО, шасі № 1217441,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВФ № 351094.

- вантажний автомобіль ГАЗ 3307, 1993 р. в.,
реєстраційний № 5335ПОФ, шасі № 1524536,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВУ № 593379.

- вантажний автомобіль ГАЗ 3307, 1993 р. в.,
реєстраційний № 7974ПОУ, шасі № 1495277,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВУ № 592021.

- вантажний автомобіль УАЗ 3303, 1992 р. в.,
реєстраційний № 1940ПОС, шасі № 0134660,
технічний паспорт авто-мотомашини
серії ВЧ № 550554.

Також позивач в своїй позовній заяві
зазначає про те, що 26.02.2013 року він
звернувся до Відділення PEP ДАІ з
обслуговування м. Кобеляки,
Кобеляцького, Новосанжарського,
Козельщинського та Решетилівського
районів п/п УМВС України в Полтавській
області із заявою про проведення
перереєстрації транспортних засобів,
що належали колишнім власникам
майнових паїв КСП ім. Суворова. Проте в
реєстрації даних транспортних засобів
позивачу було відмовлено.

Позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на ч.3. ст. 335, ст. 392 ЦК
України та на те, що Шевченківська
сільська рада Решетилівського району
Полтавської області є належним
відповідачем, оскільки є органом
місцевого самоврядування, на території
якого знаходяться транспортні засоби,
на які позивач просить суд визнати
право власності.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно з вимогами статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом та вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до частини 1 ст. 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації мають право звернутися до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Отже, право на судовий захист
виникає в особи у випадку порушення її
цивільного права, його невизнання або
оспорення.

Аналогічне положення міститься
також у частині 2 статті 20
Господарського кодексу України, згідно
якою кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів. Права та законні
інтереси зазначених суб'єктів
захищаються, зокрема, шляхом визнання
наявності або відсутності прав.

Частина 1 статті 15 Цивільного
кодексу України закріплює за кожною
особою право на захист свого
цивільного права. Підставою для
захисту є порушення, невизнання або
оспорювання цивільного права.

Крім того, відповідно до статті 392
Цивільного кодексу України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Отже, позивач повинен надати докази
вчинення відповідачем відповідних дій,
а також докази, що підтверджують його
право власності на спірне майно.

Господарське процесуальне право
розрізняє поняття позов у
процесуальному і матеріальному сенсі.
Позов у процесуальному сенсі - звернена
до суду першої інстанції вимога про
захист своїх прав та інтересів. Позов у
матеріальному сенсі - право на
задоволення своїх позовних вимог.

Елементи позову - це його
структурні складові, які сукупно
визначають його зміст. Вирізняють два
елементи позову: предмет позову та
підстави позову.

Під предметом позову розуміється
певна матеріально-правова вимога
позивача до відповідача, стосовно якої
позивач просить прийняти судове
рішення. Підстави позову становлять
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги щодо захисту права та
охоронюваного законом інтересу. До
підстав позову входять лише юридичні
факти, тобто ті, з якими норми
матеріального права пов'язують
виникнення, зміну чи припинення прав та
обов'язків суб'єктів спірного
матеріального правовідношення.

Реалізуючи право на судовий захист,
особа звертаючись до суду вказує в
позові власне суб'єктивне уявлення про
порушене право чи охоронюваний інтерес
та спосіб його захисту.

З матеріалів справи вбачається, що
фактично підставою для звернення
позивача до суду стала відмова
Відділення РЕР ДАІ з обслуговування м.
Кобеляки. Кобеляцького,
Новосанжарського , Козельщинського та
Решетилівського районів п/п УМВС
України в Полтавській області ( арк.
справи 42-43) у реєстрації спірних
транспортних засобів за позивачем.

Згідно п.8 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів від 07
вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок),
державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що
посвідчують їх особу, підтверджують
правомірність придбання, отримання,
ввезення, митного оформлення (далі -
правомірність придбання)
транспортних засобів, відповідність
конструкції транспортних засобів
установленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які
є підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.
Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, є
засвідчені підписом відповідної
посадової особи, що скріплений
печаткою:

- довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери;

- договори та угоди, укладені на
товарних біржах на зареєстрованих у
Департаменті Державтоінспекції
бланках, договори купівлі-продажу
транспортних засобів, оформлені
в Державтоінспекції, інші засвідчені
в установленому порядку документи,
що встановлюють право власності на
транспортні засоби;

- копія рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин;

- довідка органу соціального
захисту населення або управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску;

- акт приймання-передачі
транспортних засобів за формою згідно
з додатком 6, виданий
підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження
конструкції транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача;

- митна декларація на бланку
єдиного адміністративного документа
на паперовому носії або електронна
митна декларація, або видане митним
органом посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи

їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери;

- договір фінансового лізингу;

- акт про проведений аукціон або
постанова та акт про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
видані органом державної виконавчої
служби.

Для державної реєстрації
транспортних засобів, що перебували в
експлуатації і зняті з обліку в
підрозділах Державтоінспекції, крім
зазначених у цьому пункті
документів, що підтверджують
правомірність їх придбання, подається
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) та копія реєстраційної картки,
що додається до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу на
пластиковій основі, з відміткою
підрозділу Державтоінспекції про
зняття транспортного засобу з
обліку.

Пункт 34 Порядку передбачає, що
перереєстрація транспортних засобів,
які передаються у зв'язку з
реорганізацією юридичних осіб,
проводиться на підставі актів
приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 2,
свідоцтва про реєстрацію, а також
засвідчених у встановленому порядку
копій рішень власників про
реорганізацію. Перереєстрація
транспортних засобів, що у зв'язку
з ліквідацією юридичних осіб
передаються іншим юридичним або
фізичним особам, проводиться на
підставі свідоцтва про реєстрацію та
засвідчених в установленому порядку
копій прийнятих власниками або судом
рішень про ліквідацію.

Відділенням РЕР ДАІ було відмовлено
позивачу перереєстрації в зв'язку з
ненаданням документів, передбачених
п.34 Порядку.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За змістом вищезазначеної норми
потреба в цьому заході захисту права
власності виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або оспорюється ними.

Матеріали справи свідчать про
відсутність спору між позивачем та
відповідачем з приводу права власності
на спірне майно, це також
підтверджується визнанням позову
відповідачем, відсутності заперечень
з його боку стосовно майна. Отже, в
такий спосіб позивач намагається
обійти приписи п. 34 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів від 07
вересня 1998 року № 1388.

За відсутності доказів оспорювання
чи невизнання відповідачем права
власності на спірне майно відсутні й
підстави для визнання права власності
на це майно згідно зі статтею 392 ЦК
України, оскільки право позивача
відповідачем не порушено.

Наданий позивачем лист - повідомлення
від 31.12.2013 року (арк. справи 163) суд не
оцінює як доказ існування спору про
право між сторонами, оскільки на адресу
суду надходили листи від відповідача
від 11.01.2014 року та від 24.01.2014 року ( арк.
справи 130, 155), що свідчать про
відсутність претензій з боку
відповідача на спірне майно на час
розгляду справи. Крім того, лист
відповідача датований 31.12.2013 року,
тобто направлений позивачу вже після
порушення провадження у справі та не
свідчить про звернення позивача до
суду за захистом вже порушеного права.
Відповідач не вчиняє дій, що свідчили
б про оспорювання чи невизнання ним
права власності на спірні транспортні
засоби, тоді як відмова у реєстрації
була пов'язана з недотриманням
позивачем встановленого порядку
оформлення даного права (не надано всіх
необхідних документів).

Статтею 32 ГПК України встановлено,
що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж
статті ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Отже, Шевченківська сільська рада,
не перебуваючи з позивачем у
правовідносинах щодо здійснення ним
прав володіння, користування та
розпорядження майном, стосовно якого
заявлені позовні вимоги про визнання
права власності, не оспорює та не
претендує на таке право.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до господарського суду.

Відсутність порушеного права
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку про відмову в задоволені
позовних вимог до відповідача з
підстав, зазначених позивачем в
позовній заяві.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст.33,43,49,82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Повне рішення складено 07.03.2014 р.

Суддя
Тимощенко О.М.