м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 48/492-11/438-2012 24.02.14

За заявою Управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) "Про прийняття
додаткового рішення"

За позовом Київського
науково-методичний центр по охороні,
реставрації та використанню пам'яток
історії, культури і заповідних
територій

до Головного управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації)

про стягнення 268 651,09 грн.

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Кучеренко Т.О. (за
довіреністю №486 від 03.09.2013).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Київський науково-методичний центр по
охороні, реставрації та використанню
пам'яток історії, культури і заповідних
територій (надалі - позивач) звернувся
до господарського суду міста Києва з
позовом до Головного управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (надалі - відповідач) про
стягнення з відповідача на користь
позивача, з урахуванням уточнення
позовних вимог, 268651,09 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 08.02.2012 у справі №48/492,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 16.05.2012, позов
задоволено частково, стягнуто з
Головного управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) на користь Київського
науково-методичного центру по охороні,
реставрації та використанню пам'яток
історії, культури і заповідних
територій заборгованість у розмірі
246133,70 грн., пеню у розмірі 7396,98 грн. та
три проценти річних у розмірі 3156,13 грн.
В іншій частині у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.09.2012 рішення
господарського суду міста Києва від
08.02.2012 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
16.05.2012 у справі № 48/492 скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду,
рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.01.2013 у справі №48/492-11/438-2012 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2013 у справі
№48/492-11/438-2012 рішення Господарського
суду міста Києва від 17.01.2013 залишено без
змін.

30.12.2013 до канцелярії Господарського
суду міста Києва від Управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) надійшла заява б/н від
24.12.2013 "Про прийняття додаткового
рішення".

На підставі вказаної заяви заявник
просить суд прийняти додаткове
рішення, яким вирішити питання про
розподіл господарських витрат або про
повернення судового збору з бюджету.

Також, заявник просить суд замінити
відповідача у справі - Головне
управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) його
правонаступником - Управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації).

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.01.2014 призначено розгляд
справи на 27.01.2014.

У судове засідання, призначене на
27.01.2014, з'явився представник
відповідача, надав усні пояснення по
суті спору, відповів на запитання суду.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суд не повідомив, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 відкладено розгляд
справи на 24.02.2014.

У судове засідання з'явився
представник відповідача та надав усні
пояснення по суті спору, відповів на
запитання суду.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суд не повідомив, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

За таких обставин, не зважаючи на те, що
позивач не з'явився на виклик суду, за
висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
вирішення по суті заяви про прийняття
додаткового рішення, а тому неявка
позивача не перешкоджає розгляду
зазначеної вище заяви.

Всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши обставини справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні заяви про
прийняття додаткового рішення з
наступних підстав.

Додаткове рішення - засіб виправлення
неповноти судового рішення. Через
незмінність судового рішення суд, який
його ухвалив, не вправі його скасувати
чи змінити, проте він має право
виправити деякі його недоліки, зокрема,
неповноту. Неповнота судового рішення
може полягати в невирішенні деяких
питань, що стояли перед судом.

Відповідно до ст. 88 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має право за заявою
сторони, прокурора, який брав участь в
судовому процесі, або за своєю
ініціативою прийняти додаткове
рішення, ухвалу, якщо з якоїсь позовної
вимоги, яку було розглянуто в засіданні
господарського суду, не прийнято
рішення; не вирішено питання про
розподіл господарських витрат або про
повернення судового збору з бюджету.

Зазначений ст. 88 Господарського
процесуального кодексу України
перелік підстав є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 4.10 Постанови ПВГСУ від 21.02.2013
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено, якщо господарський суд не
прийняв рішення щодо розподілу
судового збору або інших судових
витрат чи про повернення судового
збору з Державного бюджету України, то
за заявою сторони або прокурора, який
брав участь у судовому процесі, а також
з власної ініціативи він на підставі
статті 88 ГПК має право прийняти
додаткове рішення (ухвалу, постанову)
зі справи, яким вирішити відповідне
питання.

В поданій заяві відповідач просить суд
прийняти додаткове рішення щодо
розподілу судового збору за подання
апеляційної скарги на рішення
Господарського суду міста Києва від
08.02.2012, а також за подання касаційної
скарги на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
16.05.2012.

Згідно із статтями 101 і 111 9 ГПК
апеляційна і касаційна інстанції
вправі прийняти додаткове рішення,
роз'яснити чи виправити його лише
стосовно прийнятих ними процесуальних
документів, але не рішень, прийнятих у
першій інстанції (п. 18 Постанови ПВСГУ
від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення").

З наведеного вище вбачається, що
питання з приводу прийняття
додаткового рішення вирішується тим
судом, який ухвалив відповідне рішення
(постанову).

Таким чином, вирішення питання щодо
повернення судового збору за подання
апеляційної та касаційної скарги не
віднесене до повноважень суду першої
інстанції, а тому у суду відсутні
підстави для задоволенні поданої
Управлінням охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) заяви.

З приводу вимоги заявника про
здійснення правонаступництва суд
зазначає наступне.

В обґрунтування своєї вимоги позивач
зазначає, що рішенням Київської
міської ради від 15.03.2012 №198/7535 «Про
діяльність виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)»
Головне управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації)
перейменовано в Управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації).

31.12.2013 за словами позивача проведено
державну реєстрацію змін до установчих
документів Управління, пов'язаних із
перейменуванням, про що державним
реєстратором видано відповідну
виписку.

Розглянувши дану вимогу, суд прийшов до
висновку про відсутність підстав для
її задоволення виходячи з наступного.

У інформаційному листі N 01-08/530 від
29.09.2009р. «Про деякі питання, порушені у
доповідних записках господарських
судів України у першому півріччі 2009
року щодо застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України» Вищий господарський суд
України на запитання: «Яким чином має
процесуально оформлюватися заміна
сторони у виконавчому провадженні?»
довів Господарським судам України те,
що відповідно до статті 25 ГПК у разі
вибуття однієї з сторін у спірному або
встановленому рішенням господарського
суду правовідношенні внаслідок
реорганізації підприємства чи
організації господарський суд
здійснює заміну цієї сторони її
правонаступником, вказуючи про це в
рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в
процесі до вступу правонаступника, є
обов'язковими для нього в такій же мірі,
в якій вони були б обов'язковими для
особи, яку він замінив;
правонаступництво можливе на будь-якій
стадії судового процесу. Згідно з
частиною п'ятою статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
вибуття однієї з сторін державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторони, а також сама
заінтересована сторона мають право
звернутися до суду з заявою про заміну
сторони її правонаступником; для
правонаступника усі дії, вчинені до
його вступу у виконавче провадження,
обов'язкові тією мірою, в якій вони були
б обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив. З урахуванням
наведених законодавчих приписів
заміна однієї з сторін у виконавчому
провадження її правонаступником
здійснюється господарським судом
шляхом винесення відповідної ухвали;
новий наказ при цьому не видається.

За викладеного в інформаційному листі N
01-08/530 випливає, що правонаступництво
можливе на будь-якій стадії судового
процесу.

Так, ч. 1 ст. 25 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що у разі смерті або
оголошення фізичної особи померлою,
припинення діяльності суб'єкта
господарювання шляхом реорганізації
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення), заміни кредитора чи
боржника в зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, господарський суд
залучає до участі у справі
правонаступника відповідної сторони
або третьої особи на будь-якій стадії
судового процесу.

З правової конструкції ч. 1 ст. 25 слідує,
що господарський суд залучає до участі
у справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу у випадках:

- у разі смерті або оголошення
фізичної особи померлою;

- припинення діяльності суб'єкта
господарювання шляхом реорганізації
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення);

- заміни кредитора чи боржника в
зобов'язанні;

- в інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір.

З положень ст. 25 Господарського
процесуального кодексу України та
ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» по суті
випливає, що господарський суд залучає
до участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії судового процесу за
наявності підтвердження факту
правонаступництва відповідними
доказами, обов'язок доказування чого
лежить на особі, яка звертається до
суду з відповідною заявою.

В той же час, в силу підстав та порядку,
визначених ГПК та Законом України «Про
виконавче провадження», необхідним є
також встановлення обставин
визначення стадії судового процесу, на
якій провадиться правонаступництво,
яка, з урахуванням викладених в заяві
від 24.12.2013 обставин, визначається, по
суті, саме як стадія виконання судового
рішення.

За ст. 19 Законом України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Доказів подання виконавчого документу
для примусового виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
17.01.2013 по справі №48/492-11/438-2012 до органів
Державної виконавчої служби, що є
підставою, в силу ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження», для
відкриття виконавчого провадження
заявником, в підтвердження викладених
у відповідній заяві обставин, до суду
не представлено.

Зважаючи на викладене, не
підтвердженою достатніми доказами є
заява від 24.12.2013 в аспекті вимог підстав
та порядку, визначених ГПК та Законом
України «Про виконавче провадження», з
чого, з огляду на недоведеність
викладених в заяві обставин, слідує про
відсутність правових підстав для
задоволення судом вимоги Управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про заміну сторони
правонаступником.

Керуючись ст.ст. 25, 86, 88 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) "Про прийняття
додаткового рішення" - відмовити.

2. В задоволенні заяви Управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) «Про заміну сторони
правонаступником» - відмовити.

Суддя
Ю.В. Цюкало