ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. Справа №
923/1508/13Одеський апеляційний
господарський суд у складі:

головуючого Ліпчанської Н.В.

суддів: Мацюри П.Ф., Лисенко В.А..

При секретарі судового засідання
Стеблиненко В.С..

За участю представників сторін:

від позивача - Дудченко В.М.,
довіреність № б/н, дата видачі : 16.09.13р.

- Яковлева Л.О.,
довіреність № б/н, дата видачі : 09.12.13р.

від відповідача - Федоришина Н.О.,
довіреність № б/н, дата видачі : 02.01.14р.

Розглянувши апеляційні скарги
Приватного підприємства "АНК" та
Дочірнього підприємства "Херсонський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 12.12.2013р.

у справі № 923/1508/13

за позовом Приватного підприємства
"АНК"

до Дочірнього підприємства
"Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України"

про стягнення 62742,59 грн..

Встановив:

В жовтні 2013 року Приватне підприємство
"АНК" (Далі - ПП "АНК") звернулось до
господарського суду Херсонської
області із позовом до Дочірнього
підприємства "Херсонський облавтодор"
ВАТ "Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" (Далі - ДП
"Херсонський облавтодор") про стягнення
62742,59 грн..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПП "АНК"
вказує на порушення відповідачем
зобов'язань за договором поставки від
03.09.2012р., щодо оплати товару за
видатковою накладною РН-0001361 від
25.10.2012р. на суму 53568,00грн. отриманого за
довіреністю №456 від 25.10.2012р.. Вказана
заборгованість, підтверджується також
актом звірки взаєморозрахунків за
період з 01.01.2013р. по 21.05.2013р..

Крім суми заборгованості позивач
просить господарський суд стягнути з
відповідача пеню в сумі 3953,32 грн., штраф
- 3749,76 грн. та 3% річних в розмірі 1471,51
грн..

ДП "Херсонський облавтодор" не визнає
позовні вимоги, зазначаючи у відзиві,
що позивач не оформив та не надав
відповідачу передбачені договором
документи, що підтверджують поставку
товару, паспорт на продукцію і
документи на якість товару та докази
виставлення і отримання відповідачем
рахунків, що ставить під сумнів
належність виконання позивачем
обов'язку із поставки товару.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 12 грудня 2013
року (суддя Немченко Л.М.) позовні
вимоги задоволені частково.

Господарський суд стягнув з
відповідача заборгованість в сумі
53568,00грн. та 3% річних в сумі 1471,51 грн., а
також витрати по сплаті судового збору
в сумі 1100,00 грн..

Мотивуючи дане рішення місцевий
господарський суд дійшов до висновку,
що поставка товару проведена за усною
домовленістю сторін без укладення
окремого договору.

До того, місцевий господарський суд
зазначив, що згідно ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Не погоджуючись із даним рішенням ПП
"АНК" звернулось до Одеського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою в якій просить
рішення скасувати в частині відмови у
стягнення пені та штрафу, і
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Позивач зазначає, що ними надано до
суду першої інстанції накладну
№РН-0001361 від 25.10.2012р. на суму 53568,00 грн.,
відповідно до якої поставка товару
здійснена саме за договором від
03.09.2012р., а тому помилково вважати
відсутність заявки на поставку товару,
як підставу позадоговірних відносин
саме за договором від 03.09.2012р..

ДП "Херсонський облавтодор" також
звернувся до Одеського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою в якій просив рішення
господарського суду скасувати,
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, ПП "АНК" не
оформило та не надало ДП "Херсонський
облавтодор" документи, що
підтверджують поставку товару, а тому
зобов'язання щодо оплати
вищезазначеного товару у відповідача
не настало.

Враховуючи те, що ні претензії у
порядку розділу 10 Договору, ні вимоги,
ДП "Херсонський облавтодор" не
отримувало, а тому вважають що позов
пред'явлено передчасно, що являється
підставою для відмови у задоволенні
таких позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи, викладені в апеляційних
скаргах, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
вважає, що апеляційні скарги слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду без змін, виходячи
з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
03.09.2012 року між позивачем та філією
відповідача "Цюрупинскький ДЕД" було
укладено договір поставки, відповідно
до умов якого позивач зобов'язався
передати (поставити) у власність
відповідача, а відповідач зобов'язався
прийняти та оплатити бетон М-200,
визначений в асортименті, кількості за
цінами, які зазначені у специфікації
(пункт 1.2. договору). (а.с.8-11)

За п.1.2 договору визначена
специфікація, а саме бетон М200 у
кількості 100м3 за ціною 620 грн. без ПДВ на
загальну вартість 74400 грн. За умовами п.
3.1 договору поставка здійснюється на
підставі замовлень. що подаються
замовником. У замовленні зазначаються
найменування, асортимент, кількість
товару та інші дані, які сторони
вважають за доцільне тут передбачити.
Замовлення повинно подаватись у
порядку передбаченому для передачі
сторонами одна одній повідомлень у
зв'язку з виконанням умов договору п. 9.1.

Згідно п. 9.1 договору передбачено, що
якщо сторони не встановлюють іншого
будь-якої повідомлення, що
надсилається ними одна одній, повинні
бути складені у письмовій формі
українською мовою і повинні
передаватися особисто уповноваженими
представниками сторін, факсимільним
зв'язком, електронною поштою, кур'єром
або рекомендованими поштовими
відправленнями за адресою, зазначеною
нижче (або за іншою адресою, яка може
бути визначена з цією метою в окремому
письмовому повідомленні). Повідомлення
вважається дійсним з моменту їх
одержання адресатом. Повідомлення
вважаються одержаними: 1) при передачі
уповноваженими представниками сторін -
з моменту фактичної передачі такого
повідомлення уповноваженому
представникові іншої сторони; 2) при
передачі факсимільним зв'язком або
електронною поштою - з моменту
фактичної передачі такого
повідомлення іншій стороні, яка
протягом 24 годин тим же зв'язком
надсилає лист-підтвердження про
отримання повідомлення із зазначенням
його реєстраційного номеру та дати 3)
при доставці кур'єром або
рекомендованим поштовим відправленням
- з того моменту як адресат або
уповноважений агент розписався в
прийнятті.

Відповідно до п. 3.3 договору товар має
бути поставлений на підставі письмової
заявки впродовж трьох календарних днів
із моменту отримання постачальником.
За п. 3.4 договору доставка товару
проводиться транспортом замовника (
відповідача). За п.3.7 договору
постачальник зобов'язаний додати
видаткову накладну, податкову
накладну, паспорт на продукцію, що
поставляється, рахунок-фактуру.

Договір підписаний сторонами та
скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки другій
стороні-покупцеві товар, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(продукцію) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Позивач вважає, що на даний час, не
оплаченою залишилась поставка за
видатковою накладною РН-0001361 від 25.10.2012
року, сума заборгованості складає
53568грн., отриманої за довіреністю № 456
від 25.10.2012 року, рахунок - фактура №
СФ-0001777 від 25 жовтня 2012 року на суму 53568
грн.

В підтвердження вказаної
заборгованості позивач надав акт
звірки взаєморозрахунків між філією
"Цюрупинська ДЕД" ДП "Херсонський
облавтодор" та ПП "АНК" за період з 01.01.2013
року по 21.05.2013 року.

Відповідно до ст. 7 Господарського
кодексу України - відносини у сфері
господарювання регулюються
Конституцією України, цим Кодексом,
законами України, нормативно-правовими
актами Президента України та Кабінету
Міністрів України,
нормативно-правовими актами інших
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, а також
іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України - суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії. а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України
- цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як встановлено місцевим господарським
судом, сторони домовились, що поставка
бетону має здійснюватись на підставі
окремої заявки, поданої у порядку
визначеному п. 9.1 договору.

В підтвердження факту поставки позивач
надав видаткову накладну РН-0001361 від
25.10.2012 року, довіреність № 456 від 25.10.2012
року, рахунок - фактура № СФ-0001777 від 25
жовтня 2012 року на суму 53568,00грн. (а.с.14)

В накладній зазначено підстава для
поставки - рахунок-фактура № СФ-00017777
від 25.10.12, а в рахунку-фактурі зазначено,
що поставка здійснена без замовлення.
(а.с. 12)

Враховуючи вищезазначене, судова
колегія приходить до висновку, що
надані документи підтверджують те, що
поставка бетону була проведена не на
умовах договору від 03.09.12. Крім того, за
умовами договору сторони домовились
про поставку бетону М-2000 в кількості 100
м3, фактично поставлено іншу кількість,
а саме 72 м3, що підтверджено наданими
первинними документами, а тому дана
поставка бетону була проведена за
усною домовленістю без укладення
окремого договору.

Відповідно до Оглядового листа ВГСУ
від 29.04.13 № 01-06/767/2013 строк грошового
зобов'язання, що випливає з
правовідносин купівлі-продажу та
поставки, встановлений спеціальною
нормою статті 692 ЦК України не може
ставиться в залежність від звернення
кредитора до боржника з вимогою у
порядку частини другої статті 530 ЦК
України.

Враховуючи вищезазначене, судова
колегія вважає, що позовні вимоги
стосовно стягнення заборгованості в
сумі 53568,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо посилання позивача в апеляційній
скарзі стосовно стягнення пені та
штрафу, судова колегія повністю
погоджується із висновком місцевого
господарського суду щодо відмови в
задоволенні даних штрафних санкцій, та
зазначає, що дана поставка за
видатковою накладною РН-0001361 від
25.10.2012р. здійснена поза межами договору
поставки від 03.09.2012р., а тому до даних
спірних правовідносин не можуть бути
застосовані штрафні санкції, які
погоджені сторонами за договором від
03.09.2012р..

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже у позивача є право на стягнення з
відповідача 3 % річних з суми
заборгованості яка нараховується за
період з 26.11.2012 року по 27.10.2013 року та
складає 1471,51 грн..

Щодо посилань ДП "Херсонський
облавтодор" в апеляційній скарзі на те,
що позивач не оформив та не надав
передбачені договором документи, що
підтверджують поставку товару, судова
колегія не приймає до уваги, та
зазначає, що актом звірки
взаєморозрахунків між сторонами за
період з 01.01.2013р. по 21.05.2013р.
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 53568,00 грн..

ПП "АНК" та ДП "Херсонський облавтодор"
при розгляді даної справи, ніяких
відповідних доказів як до суду першої
так і до суду апеляційної інстанції не
надали, а тому зазначені вище факти
скаржниками під час розгляду
апеляційних скарг в суді апеляційної
інстанції нічим спростовані не були, а
відповідно, в порушення статті 33
Господарського процесуального кодексу
і не були доведені ті обставини, на які
скаржники посилалися як на підставу
своїх вимог, доводів і заперечень.

Зважаючи на вищезазначене, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду вважає, що під час
розгляду справи місцевим
господарським судом були встановлені
всі фактичні обставини справи на
основі повного і об'єктивного
дослідження поданих доказів, висновки
суду відповідають цим обставинам і їм
надана правомірна юридична оцінка із
правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для скасування рішення
не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 99;101;103-105

ГПК України суд, -

Постановив:

Апеляційні скарги Приватного
підприємства "АНК" та Дочірнього
підприємства "Херсонський облавтодор"
ВАТ "Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" -
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Херсонської області від 12.12.2013р. по
справі №923/1508/13 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано
11.03.2014р.

Головуючий суддя
Ліпчанська Н.В.

Суддя
Мацюра П.Ф.

Суддя
Лисенко В.А.