номер провадження справи 31/6/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014
Справа № 908/273/14

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Хуторного В.М., при
секретарі Романовій К.І.

За участю представників сторін: від
позивача - Канаєв М.І., довіреність № 3
від 14.01.2014 р.; від відповідача - Колосков
О.В., довіреність від 26.11.2013 р.;

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «СІНТЕЗПРОДСЕРВІС»,
м. Донецьк (скорочено ТОВ
«СІНТЕЗПРОДСЕРВІС»);

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
«Мелітопольський м'ясокомбінат», м.
Мелітополь Запорізької області
(скорочено ПАТ «Мелітопольський
м'ясокомбінат»);

про стягнення суми

Ухвалою господарського суду від 04.02.2014
р. позовна заява прийнята до розгляду,
порушено та присвоєно номер
провадження у справі 31/6/14, справу до
розгляду в засіданні господарського
суду призначено на 19.02.2014 р. та в
судовому засіданні оголошено перерву
до 12.03.2014 р.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів фіксації
судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України, в
судовому засіданні було прийнято
рішення.

Сутність спору.

ТОВ «СІНТЕЗПРОДСЕРВІС» заявлено позов
про стягнення з ПАТ «Мелітопольський
м'ясокомбінат» грошових коштів в сумі
215050 грн. як помилково перерахованих,
707,01 грн. - 3% річних та інфляційних в сумі
1075,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
бухгалтером позивача при оформлені
платіжного доручення № 4810 від 23.07.2013 р.
було допущено помилку та грошові кошти
в сумі 215050 грн. замість іншого
контрагента перераховані на рахунок
відповідача з призначенням платежу за
договором № 229 від 03.06.2013 р. В
обґрунтування позову посилається на
ст. ст. 1212, 625, ч. 2 ст. 536 ЦК України.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримує в
повному обсязі. Просить суд заявлені
вимоги задовольнити.

ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат»,
відповідач у справі, у відзиві на
позовну заяву з доводами, викладеними у
позові, не погоджується та вважає, що
між сторонами діють договірні
правовідносини на підставі Договору
постачання №127-12/229 від 03.06.2013 р., за
умовами якого передбачена попередня
оплата, яку і було зроблено позивачем
шляхом перерахування грошових коштів в
сумі 215050 грн., тоді як замовлення на
поставку товару від позивача ще не
надходило. Факт наявності
кредиторської заборгованості
підтверджує, але вважає що підстав для
її повернення на даний час не існує.
Просить в позові відмовити.

Представник відповідача у судовому
засіданні доводи, викладені у відзиві,
підтримує в повному обсязі та
заперечує проти доводів позивача.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2013 р. позивач на рахунок відповідача
платіжним дорученням № 4810 перерахував
грошові кошти в сумі 215050 грн. з
призначенням платежу «предоплата за
м'ясо курей 1-ой категорії згідно
договору № 229 від 03.06.2013 р.».

Направлена на адресу відповідача
вимога № 795 від 30.11.2013 р. про повернення
коштів як помилково перерахованих,
залишена останнім без розгляду.

В позовній заяві позивач вказує на те,
що у період червнь - липень 2013 р. між
позивачем та відповідачем були
взаємовідносини, в яких відповідач
брав на себе зобов'язання з поставки
своєї продукції (м'ясо курей), а позивач
брав на себе зобов'язання з оплати
поставленої продукції. Загальна сума
поставленої продукції відповідачем
складає 2682375 грн., яка повністю сплачена
позивачем, тому отримані відповідачем
кошти в сумі 215050 грн. є безпідставно
набуті та вони підлягають поверненню.

Стягнення з відповідача грошових
коштів в сумі 215050 грн., 707,01 грн. - 3 %
річних та 1075,25 грн. інфляційних є
предметом розгляду по даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу
України визначено, що особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Згідно із ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі.

Правовідносини сторін є
господарськими та такими, що виникли на
підставі договору поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

В даному випадку, суд дійшов висновку,
що позивачем грошові кошти
перераховані на підставі Договору
постачання № 127-12/229 від 03.06.2013 р.,
оригінали якого досліджено в судовому
засіданні. Позивач надав Договір
постачання № 127-12 від 03.06.2013 р., а
відповідач - Договір постачання №
127-12/229 від 03.06.2013 р., які є ідентичними за
змістом, крім номерів. Такий висновок
суду базується на тому, що в період з
03.06.13 р. по 22.07.13 р. сторони здійснювали
господарські операції з посиланням в
первинних документах саме на договір 229
від 03.06.13 р. Інші письмові договори, за
твердженням представників, між
сторонами не укладались.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України
встановлено, що зобов'язання повинне
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору й вимог
зазначених Кодексів, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договір постачання № 127-12/229 від 03.06.2013 р.
на даний час є діючим, в установленому
порядку не розірвано. Підстав для
повернення попередньої оплати не має.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Повний текст рішення складено 13.03.2014 р.

Суддя
В.М. Хуторной