ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" березня 2014 р.Справа № 916/48/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит"

до відповідача Державного
підприємства "Одеська залізниця"

про стягнення 2802,77грн.

Суддя Гут
С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Слюсар М.М.,
довіреність №13 від 02.01.2014р.

В судовому засіданні 04.02.14р. по справі
було оголошено перерву до 24.02.14р. о 09:30.,
в порядку ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до відповідача
Державного підприємства "Одеська
залізниця" про стягнення вартості
недостачі вугілля у розмірі 2802,77грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.01.14р. порушено
провадження у справі №916/48/14.

03.02.2014р. від відповідача надійшло
клопотання (вх. ГСОО№2-419/14 від 03.02.2014р.),
відповідно до якого у зв'язку з
необхідністю додатково витребувати
документи із структурних підрозділів
Одеської залізниці по справі №916/48/14 та
неможливістю виконати вимоги у повному
обсязі вимоги ухвали суду від 10.01.2014р. з
поважних причин, а саме відсутності
оригіналів документів, відповідач
просить суд перенести розгляд справи
на іншу дату та продовжити розгляд
справи на п'ятнадцять днів.

20.02.2014р. відповідач надав відзив на
позовну заяву (вх.ГСОО№4505/14 від
20.02.2014р.), відповідно до якого проти
позову заперечує, з наступних підстав:
відповідно до записів у залізничній
накладній №49342371 завантаження вагону
№53547238 проводилось засобами і силами
відправника вантажу, ним же самостійно
було визначено масу вугілля перед
відправленням вагону, без участі
представника залізниці. Поверхня
вантажу у всіх випадках маркується,
розрівнюється, ущільнюється. Для
розрівнювання і ущільнення вантажу
відправник може використовувати
механізовані установки та інші
пристрої.

20.02.2014р. відповідач надав заяву
(вх.ГСОО№4506/14від 20.02.2014р.), відповідно до
якої просить суд залучити до
матеріалів справи оригінал розрахунку
вартості нестачі вантажу, відповідно
до якого вартість нестачі вантажу
складає 2802,77грн.

Надана заява судом задоволена та
залучена до матеріалі справи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 24.02.2014р., враховуючи надане
відповідачем клопотання строк
вирішення спору по справі було
продовжено до 23.03.2014р. в порядку ст.69
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

У відповідності з Контрактом №51-2 від
14.11.2011р. (Контракт) та специфікацією №70
від 13.07.2013р. (Специфікація) Товариством
з обмеженою шовідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" (Позивач) 17.07.2013р. по
залізничній владній №49342371 у піввагоні
№53547238 на ДП Ізмаїльський МТП (станція
Ізмаїл Експорт) Одеської залізниці)
було відвантажено 69000кг вугілля
Антрацит марки АКО та передано до
перевезення Державному підприємству
«Донецька залізниця». Постачальником
даного вантажу також є Позивач.

Згідно з умовами Контракту та
Специфікації при завантаженні
спірного вугілля на судно у ДП
Ізмаїльський МТП до обліку та до
розрахунку за вугілля поставлене у
вагоні №53547238 вантаж прийнятий у
кількості 64850кг (тобто на 4150кг менше
ніж було завантажено позивачем). Даний
факт підтверджується
рахунком-фактурою №244 від 16.11.2013р.
штурмановською розпискою від 16.11.2013р.,
відомістю про завантаження судна від
16.11.2013р.

При транспортуванні на станції
Знам'янка Одеської залізниці була
перевірена маса вантажу у вагоні
№53547238. В результаті перевірки виявлено
рівномірне навантаження вугілля нижче
бортів 200мм та виборки на поверхні
вантажу, які зафіксовані комерційним
актом АА№0323392/280/53 від 20.07.2013р.

Згідно з комерційним актом АА№023392/280/53
від 20.07.2013р. на поверхні вантажу мається
виборка за ходом поїзда над 7 люком
довжиною 1500мм, завширшки на ширину
вагону, глибиною 500мм. Просипання
вантажу відсутнє. На поверхні вантажу
мається захисне маркування вапном. В
місцях виборок доступ до вантажу
усунено за допомогою маркування
вапном. В вагоні двері люка щільно
закриті. При зважуванні виявилось
брутто 88150кг, тара з документа 23300кг,
нетто 64850кг, що складає різницю ваги
проти документа в сторону зменшення
4150кг.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що на станції відправлення,
після візуального огляду залізницею
вагону №53547238, вантаж був прийнятий без
зауважень, просипання вантажу не було
виявлено, про наявність воронок на
поверхні вантажу та про наявність
щілин у вагоні залізницею не було
значено та не було зафіксовано у
загальному порядку. Крім того,
зауважень з боку залізниці до стану
вагону та вантажу не було і на попутних
станціях залізниці від станції
Ровеньки Донецької залізниці до
станції Знам'янка Одеської залізниці.
Розходження маси на станції
призначення із зазначеною в провізному
документі свідчить про неналежне
виконання зобов'язання із схоронності
вантажу під час перевезення. Наявність
виборок у вагоні №53547238 та відсутність
просипання, свідчить про доступ до
вантажу та наявність ознак розкрадання
вантажу в процесі його перевезення.
Тому, можна дійти висновку, що
залізниця не забезпечила збереження
вантажу під час перевезення. У змісті
комерційного акту АА№023392/280/53 від
20.07.2013р. не вказано та залізницею не
надано доказів про причину утворення
даного поглиблення. Оскільки у
комерційному акті АА№023392/280/53 від
20.07.2013р. відсутній докладний опис
обставин, за яких сталось незбереження
вантажу у вагоні, залізниця несе
відповідальність, доки не доведе
відсутність своєї вини.

Згідно з розрахунком, наданим
позивачем вартість недостачі вантажу,
з урахуванням суми норм природної
втрати і граничного розходження
визначення маси нетто вугілля складає
2802,77грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
звернувся до суду з даною позовною
заявою до відповідача Державного
підприємства "Одеська залізниця" про
стягнення вартості недостачі вугілля у
розмірі 2802,77грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
залізничний транспорт" законодавство
про залізничний транспорт загального
користування складається з Закону
України "Про транспорт", цього закону,
Статуту залізниць України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України та інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється
за договором перевезення. Загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного
кодексу України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України визначено,
що суб'єктами відносин перевезення
вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і
багажу окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюється договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно ст. 6 Статуту Залізниць України
накладна - є основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до Статуту та
Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею, накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Згідно залізничної накладної №49342371
маса вантажу у вагоні №53547238,
прийнятого до перевезення залізницею,
становила 69000кг.

За приписами ст.23 Статуту залізниць
України та Правил перевезення
вантажів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України №644
від 21.11.2000р., відправники повинні надати
станції відправлення на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). Одночасно накладна є
договором застави вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
разом з дорожньою відомістю
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу. Квитанція про
приймання вантажу до перевезення
видається відправнику.

При цьому, згідно ст. 37 Статуту
залізниць України, п.5 Правил приймання
вантажів до перевезення та п.1.3 Правил
оформлення перевізних документів,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000 №644, маса вантажу
визначається відправником. Усі
відомості, передбачені формою бланка
перевізного документа, повинні бути
внесені відправником до відповідних
граф. Статтею 52 Статуту залізниць
України визначено, що на станціях
призначення залізниця зобов'язана
перевірити масу, кількість місць і стан
вантажу у разі: прибуття вантажу у
пошкодженому вагоні (контейнері), а
також у вагоні (контейнері) з
пошкодженими пломбами відправника або
пломбами попутних станцій; прибуття
вантажу з ознаками недостачі, псування
або пошкодження під час перевезення на
відкритому рухомому складі або у
критих вагонах без пломб, якщо таке
перевезення передбачене Правилами;
прибуття швидкопсувного вантажу з
порушенням граничного терміну його
перевезення або з порушенням
температурного режиму перевезення в
рефрижераторних вагонах (контейнерах);
прибуття вантажу, який був
завантажений залізницею; видачі з
місць загального користування
вантажів, вивантажених залізницею;
прибуття вантажів у вагонах навалом і
насипом за вимогою одержувача у
розмірах, передбачених Правилами.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
залізничний транспорт" передбачено, що
обставини, які можуть служити
підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників і одержувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів
засвідчуються актами.

Аналогічну норму містить ст.129 Статуту
залізниць України, відповідно до якої
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Частиною 3 ст. 32 Статуту Залізниць
України визначено, що відправник
зобов'язаний підготувати вантаж з
урахуванням його схоронності під час
транспортування і здійснювати
навантаження з виконанням Технічних
умов.

Так, згідно п.п. 5, 6 Правил перевезення у
вагонах відкритого типу, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 20.08.2001р. №542 та
зареєстрованих Міністерством юстиції
України 10.09.2001р. за №796/5987 перед
навантаженням вантажів, які містять
дрібні фракції, відправник
зобов'язаний пересвідчитися, що
перевезення у наданому вагоні не
призведе до втрати вантажу. У разі
навантаження у вагони відкритого типу
вантажів, які містять дрібні фракції,
відправник повинен вжити заходів щодо
запобігання видуванню або просипанню
дрібних часток вантажу під час
перевезення, особливо у випадках
навантаження вище рівня бортів вагона
(із "шапкою"). Такі заходи розроблюються
відправником окремо для кожного виду
вантажу. Поверхня вантажу у всіх
випадках розрівнюється і ущільнюється.
Для розрівнювання і ущільнення вантажу
відправник може використовувати
механізовані установки та інші
пристрої. З метою забезпечення
збереженості всіх вантажів, що
перевозяться у вагонах відкритого
типу, на їх поверхню відправником
наноситься захисне маркування або
застосовується покриття плівкою
(емульсією) чи інше закріплення
верхнього шару вантажу.

Як вбачається з вказаних документів,
вантажовідправником вантаж - вугілля
Антрацит марки АКО був завантажений у
справний у технічному та комерційному
відношенні вагон відкритого типу,
вантаж було прийнято залізницею до
перевезення без зауважень. З огляду на
викладене, суд доходить висновку, що
втрата вантажу сталася внаслідок
вилучення вантажу з вагону сторонніми
особами, про що свідчить наявність
виборок на поверхні вантажу.

За змістом ч. 2 ст. 308, ч.3 ст. 310
Господарського кодексу України
відповідальність перевізника за
збереження вантажу виникає з моменту
прийняття вантажу до перевезення та
припиняється з моменту його видачі
одержувачу в пункті призначення.
Згідно ст. 314 Господарського кодексу
України перевізник несе
відповідальність за втрату, нестачу та
пошкодження прийнятого до перевезення
вантажу, якщо не доведе, що втрата,
нестача або пошкодження сталися не з
його вини. За шкоду, заподіяну при
перевезенні вантажу, у разі втрати або
нестачі вантажу перевізник відповідає
в розмірі вартості вантажу, який
втрачено або якого не вистачає.

Аналогічні приписи містить і стаття 924
Цивільного кодексу України, згідно з
якою перевізник відповідає за
збереження вантажу, багажу, пошти з
моменту прийняття їх до перевезення та
до видачі одержувачеві, якщо не доведе,
що втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини.

Згідно п. 110 Статуту залізниць України
залізниця несе відповідальність за
збереження вантажу від часу його
прийняття для перевезення і до моменту
видачі одержувачу або передачі згідно
з Правилами іншому підприємству.

Згідно ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць
України за незбереження (втрату,
нестачу, псування і пошкодження)
прийнятого до перевезення вантажу,
багажу, вантажобагажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з не залежних від них причин.
Залізниця відшкодовує фактичні збитки,
що виникли з її вини під час
перевезення вантажу, зокрема, за втрату
чи недостачу - у розмірі дійсної
вартості втраченого вантажу чи його
недостачі. Недостача маси вантажу, за
яку відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення. Згідно зі
статтею 115 Статуту, вартість вантажу
визначається на підставі загальної
суми рахунка або іншого документа
відправника, який підтверджує
кількість і вартість відправленого
вантажу.

На думку суду обставини, які
встановлені в комерційному акті АА
№023392/280/53 від 20.07.2013р. свідчать про
доступ до вантажу, що в свою чергу,
призвело до незбереження вантажу при
його перевезенні та відповідальність
за недостачу вантажу слід покласти на
Одеську залізницю.

В свою чергу, у відповідності до вимог
ст. 314 Господарського кодексу України
перевізник несе відповідальність за
втрату, нестачу та пошкодження
прийнятого до перевезення вантажу,
якщо не доведе, що втрата, нестача або
пошкодження сталися не з його вини.
Згідно з п/п "а" ст. 111 Статуту залізниць
України залізниця звільняється від
відповідальності за втрату, нестачу,
псування або пошкодження вантажу у
разі, коли вантаж надійшов у
непошкодженому вагоні (контейнері) з
непошкодженими пломбами відправника
чи без пломб, коли таке перевезення
дозволено Правилами, а також якщо
вантаж прибув у непошкодженому
відкритому рухомому складі,
завантаженому засобами відправника,
якщо немає ознак втрати, псування або
пошкодження вантажу під час
перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
станцію призначення вантаж прибув із
ознаками втрати у дорозі через доступ
до вантажу сторонніх осіб. Наведене, в
силу приписів ст. 314 Господарського
кодексу України, ст.ст. 110 - 114 Статуту
залізниць України виключає можливість
звільнення Одеської залізниці, як
перевізника, від відповідальності за
нестачу даного вантажу.

За таких умов, суд вбачає вину
Державного підприємства "Одеська
залізниця" у виникненні нестачі
вантажу, на яку вказують докази наявні
в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає
цілком обґрунтованим здійснений
позивачем розрахунок вартості нестачі,
що складає 2802,77грн.

Судом не приймаються до уваги доводи
відповідача викладені у відзиві на
позов, оскільки зазначені твердження
спростовуються наявними матеріалами
справи.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та зазначені приписи норм
матеріального права, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" до відповідача
Державного підприємства "Одеська
залізниця" про стягнення вартості
нестачі вугілля у розмірі 2802,77грн. є
обґрунтованими, підтверджені наявними
у справі матеріалами та підлягають
задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1720,50грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул.
Пантелеймонівська, 19, п/р 1 в
Одеській філії АБ "Експресс-Банк", МФО
328801, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" (94701, Луганська
область, м. Ровеньки, вул. Комуністична,
буд. 6, п/р 4734 у ПАТ "ПУМБ" в м.
Донецьк, МФО 334851, )
вартість нестачі вугілля у розмірі
2802(дві тисячі вісімсот дві)грн. 77коп.,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1720(одну тисячу сімсот
двадцять)грн.50коп.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 19.03.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.