м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/975/14 05.03.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Банк «Київська
Русь»доПублічного акціонерного
товариства «Автотранспортне
підприємство-2240»простягнення 75307017,49
СуддяСташків Р.Б.
Представники від позивача:Голиця В.В.,
Порхун В.М.(представники за
довіреністю);від відповідача - не
У січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Київська Русь» (далі
- позивач або Банк «Київська Русь»)
звернулося до господарського суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Автотранспортне
підприємство-2240» (далі - відповідач або
ПАТ «АТП-2240») про стягнення 75307017,49 грн.
заборгованості за кредитним договором
договір), укладеним між Банком
«Київська Русь» та ПАТ «АТП-2240.
Вказана заборгованість складається з:
- 20522170,06 грн. загальної заборгованості
за кредитом в національній та
іноземній (за курсом Національного
банку України) валютах за період з
02.03.2011 до 21.01.2014;
- 23221495,34 грн. загальної заборгованості
за відсотками в національній та
іноземній (за курсом Національного
банку України) валютах за період з
26.02.2011 до 21.01.2014;
- 30277401,42 грн. загальної суми
відповідальності (30% річних) за
порушення грошового зобов'язання в
національній та іноземній (за курсом НБ
України) валютах за період з 01.03.2011 до
- 448034,39 грн. загальної суми пені за
несплату відсотків за кредитом в
національній та іноземній (за курсом
Національного банку України) валютах
за загальний період з 01.02.2013 до 21.01.2014;
- 837916,28 грн. інфляційних втрат,
нарахованих за період з 01.03.2011 до 21.01.2014.
Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Кредитним договором
щодо своєчасного повернення суми
кредиту та сплати відсотків, внаслідок
чого виникла вищевказана
Відповідач письмових заперечень проти
Розгляд справи у зв'язку із неявкою
представника відповідача відкладався.
У судове засідання 05.03.2014 представник
відповідача повторно не з'явився, хоча
судом були вчинені всі дії щодо
належного повідомлення відповідача
про призначення справи до розгляду в
засіданні суду, про час і місце його
проведення, оскільки ухвали суду про
порушення провадження у справі та
призначення судового засідання, а
також про відкладення розгляду справи
були надіслані на адресу
місцезнаходження відповідача,
зазначену в позовній заяві та
відповідно до відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.
Таким чином, враховуючи приписи статті
64 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України),
відповідач був належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні суду, про час і
місце його проведення.
При цьому, судом враховано, що
відповідачу було відомо про те, що у
провадженні Господарського суду м.
Києва розглядається дана справа ще з
31.01.2014, про що свідчить наявне у
матеріалах справи рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення органом поштового зв'язку
ухвалою суду від 17.02.2014 про відкладення
справи на 05.03.2014 був повернутий назад до
суду з відміткою органу поштового
зв'язку «за закінченням встановленого
строку зберігання». Таким чином,
неотримання даного судового
повідомлення відбувалось з волі самого
відповідача, який при належному
користуванні своїми правами мав
можливість дізнатися про судове
засідання шляхом своєчасного
отримання відповідного повідомлення в
органі поштового зв'язку, або
дізнавшись про дату, час та місце
судового засідання через Єдиний
державний реєстр судових рішень чи
зателефонувавши в інформаційний центр
Господарського суду м. Києва.
Про поважні причини неявки в судове
засідання представника відповідача
суд не повідомлений. Клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача не надходило.
Судом взято до уваги, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Оскільки неявка представника
відповідача не перешкоджає вирішенню
спору, а також не встановлено інших
обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні, суд не вбачає за
необхідне повторно відкладати розгляд
справи та відповідно до статті 75 ГПК
України здійснює її розгляд за
наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд
18 вересня 2007 року між акціонерним
банком «Київська Русь»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Банк «Київська
Русь», що слідує з пункту 1.3 статуту
Банку «Київська Русь») та відкритим
акціонерним товариством «Київське
автотранспортне підприємство-2240» (яке
у подальшому змінило найменування на
ПАТ «АТП-2240»; надалі також Позичальник)
було укладено Кредитний договір,
відповідно до якого Банк «Київська
Русь» зобов'язувався надати
Позичальникові грошові кошти (кредит) у
вигляді відзивної відновлювальної
лінії в межах 5800000 доларів США, із плата
за користування кредитом у розмірі 12%
річних, на строк до 17 вересня 2012 року та
фіксованою платою за надання кредиту в
Як слідує із залученої до матеріалів
справи банківської виписки по
відкритого в Банку «Київська Русь», за
19.09.2007, позивачем на виконання умов
Кредитного договору цієї дати було
перераховано відповідачу на вказаний
позичковий рахунок 5800000 доларів США.
Даний факт також підтверджується
меморіальним ордером № 7855 від 19.09.2007.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Кредитного
договору Позичальник зобов'язувався
повернути Банку отриманий кредит в
повному обсязі, а також сплачувати
плату за користування кредитом та
фіксовану плату за надання кредиту в
строки, розмірі та порядку,
встановлених Кредитним договором.
У подальшому, у період з 19.09.2007 по 23.02.2009,
між позивачем та відповідачем були
укладені договори про внесення змін до
Кредитного договору (повний перелік
наведено в позовній заяві), відповідно
до яких сторони, зокрема, змінювали
ліміт кредитної лінії, вводили
валютний еквівалент кредитної лінії,
змінювали порядок зменшення ліміту та
процентну ставку, а також змінювали
строки повернення кредиту та
Так, договором від 23.01.2009 про внесення
змін до Кредитного договору сторонами
пункт 1.1 Кредитного договору викладено
в новій редакції, відповідно до якої
сума кредитної лінії встановлена у
розмірі 5800000 доларів США або еквівалент
в національній валюті України (по курсу
НБУ на день отримання кредиту), плата за
користування кредитом - 15,5% річних за
користування кредитними коштами в
доларах США та 25% річних за
користування кредитними коштами в
гривні, строк користування - до 17
вересня 2012 року, з фіксованою платою за
Відповідно до пункту 8.3 Кредитного
договору (в редакції договору про
внесення змін від 01.12.2008) погашення
кредиту повинно здійснюватися у
передбаченому даним пунктом порядку та
з наступним графіком зменшення
- з 01.11.2008 по 30.11.2008 - погашення в сумі не
- з 01.05.2009 по 17.09.2012 - погашення щомісячно
За обслуговування кредитної
заборгованості за Кредитним договором
Позичальник сплачує комісію у розмірі
1000 грн. у строк до 10.02.2009.
Зі змісту пункту 10.1 Кредитного
договору вбачається, що даний Договір
набирає чинності з дати його
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань.
Доказів припинення дії Кредитного
договору матеріали справи не містять.
З матеріалів справи вбачається, що
починаючи з червня 2009 року відповідач
перестав виконувати свої зобов'язання
з оплати відсотків за користування
кредитом, а з серпня 2009 року перестав
Рішенням Господарського суду м. Києва
від 23.05.2011 у справі № 14/52, яке набрало
законної сили 22.08.2011, з ПАТ «АТП-2240» на
користь Банку «Київська Русь» було
стягнуто 44512698,87 грн. заборгованості за
Кредитним договором.

З указаного судового рішення
убачається, що за цим рішенням з
відповідача було стягнуто:

- 9139394,00 грн. та 1829487,00 доларів США
заборгованості за кредитом, яка
виникла за період з 01.06.2009 по 01.03.2011;

- 6442919,79 грн. та 882620,04 доларів США
заборгованості за відсотками, що були
нараховані за період з 26.06.2009 по 25.02.2011;

- 677145,99 грн. інфляційних втрат за період
червень 2009-січень 2011 років;

- 281223,55 грн. та 34902,37 доларів США пені,
нарахованої за період з 01.03.2010 по 28.02.2011;

- 2390810,84 грн. та 478582,87 доларів США 30%
річних, нарахованих за період 01.06.2009 по
28.02.2011.

Дані обставини підтверджуються
наявними у матеріалах справи копіями
вищевказаних Кредитного договору,
договорів про внесення змін до
Кредитного договору, меморіального
ордеру № 7855 від 19.09.2007, рішення
Господарського суду м. Києва від 23.05.2011
у справі № 14/52, а також вищевказаною
банківською випискою та поясненнями
представника позивача.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином та у
встановлений строк відповідно до
закону, інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Однак, відповідач у супереч
вищевказаним нормам та умовам
Кредитного договору не повернув
позивачу в установлені строки кредит у
сумі 3409500,00 доларів США та 17032520,15 грн.

Доказів погашення вказаної суми
заборгованості матеріали справи не
містять.

Враховуючи, що за рішенням
Господарського суду м. Києва від 23.05.2011
у справі № 14/52 з відповідача вже було
стягнуто 9139394,00 грн. та 1829487,00 доларів
США заборгованості за кредитом (за
період з 01.06.2009 по 01.03.2011), то позивачем
вказані суми кредиту при заявлені
позовних вимог були відняті від
загальної суми заборгованості за
кредитом.

Таким чином, заборгованість з
повернення кредиту за Кредитним
договором щодо якої є невирішеним спір
складає 1580013 доларів США (3409500,00 - 1829487,00)
та 7893126,15 грн. (17032520,15 - 9139394,00).

Станом на 25.01.2014 загальна
заборгованість за наведеним кредитом в
еквіваленті до національної валюти за
офіційним курсом Національного банку
України на цю дату (7,993 грн. за 1 долар
США) складає 20522170,06 грн. (7893126,15 грн. +
1580013,00 доларів США х 7,993).

Отже, позовні вимоги в частині
стягнення зазначеної суми
заборгованості за кредитом (за період з
02.03.2011 до 21.01.2014), позивачем належним
чином доведені, документально
підтверджені та відповідачем не
спростовані.

Як убачається з матеріалів справи, за
період з 19.09.2007 по 20.01.2014 на суму кредиту
в доларах США, а також за період з 23.01.2009
по 20.01.2014 на суму кредиту в гривні,
позивачем на підставі та з дотриманням
умов Кредитного договору були
нараховані відповідачу проценти за
користування кредитними коштами в
загальних сумах 3726431,86 доларів США та
21564340,42 грн., відповідно.

Відповідачем за наведений період було
погашено 1287783,84 доларів США та 4337256,93
грн., відповідно, заборгованості за
процентами. Таким чином, станом на
21.01.2014 непогашена сума процентів склала
2438648,02 доларів США та 17227083,49 грн.

Крім того, враховуючи, що за рішенням
Господарського суду м. Києва від 23.05.2011
у справі № 14/52 з відповідача вже було
стягнуто 882620,04 доларів США та 6442919,79 грн.
заборгованості за процентами (за
період з 26.06.2009 по 25.02.2011), то позивачем
вказані суми процентів при заявлені
позовних вимог були відняті від
загальної суми заборгованості за
процентами.

Таким чином, заборгованість з
несплачених процентів за Кредитним
договором щодо якої є невирішеним спір
складає 1556027,98 доларів США (3726431,86 - 1287783,84
- 882620,04) та 10784163,70 грн. (21564340,42 - 4337256,93 -
6442919,79).

Станом на 21.01.2014 загальна
заборгованість за цими процентами в
еквіваленті до національної валюти за
офіційним курсом Національного банку
України на цю дату (7,993 грн. за 1 долар
США) складає 23221495,34 грн. (10784163,70 грн. +
1556027,98 доларів США х 7,993).

Перевіривши доданий до позовної заяви
розрахунок нарахованих процентів за
користування кредитом, суд встановив,
що він відповідає порядку нарахування
та сплати процентів передбачених в
розділах 7 та 8 Кредитного договору,
зроблений за процентною ставкою, яка
була передбачена сторонами в
Кредитному договорі (з урахуванням
внесених змін), а також відображає
сплату процентів здійснену
відповідачем у зазначений період), та є
арифметично правильним.

Відтак, позовні вимоги в частині
стягнення зазначеної суми
заборгованості за процентами (за
період 26.02.2011 до 21.01.2014), позивачем
належним чином доведені, документально
підтверджені та відповідачем не
спростовані.

Виходячи з положень статті 610, частини 1
статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2
статті 193 ГК України, відповідач є
порушником зобов'язання, що є підставою
для застосування до нього правових
наслідків, встановлених договором або
законом.

Так, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 9.1 Кредитного договору
передбачено, що у разі несвоєчасного
повернення кредиту Позичальник
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 30% річних від простроченої суми.

За прострочення виконання
відповідачем вищевказаних зобов'язань
із своєчасного повернення кредиту,
позивачем, на підставі статті 625 ЦК
України та пункту 9.1 Кредитного
договору, за загальний період з 01.06.2009
по 20.01.2014 нараховані 30% річних від
простроченої суми заборгованості,
всього у розмірах: 2664125,46 доларів США та
15199170,34 грн.

Зважаючи, що за рішенням
Господарського суду м. Києва від 23.05.2011
у справі №14/52 з відповідача вже було
стягнуто 478582,87 доларів США та 2390810,84 грн.
30% річних (за період 01.06.2009 по 28.02.2011), то
позивач просить суд стягнути з
відповідача 30% річних (за період з 01.03.2011
до 21.01.2014) у сумах: 2185542,59 доларів США (у
еквіваленті до гривні) та 12808359,50 грн.
Загалом у еквіваленті до гривні - у сумі
30277401,42 грн. (2185542,59 доларів США х 7,993 +
12808359,50 грн.).

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 30% річних, суд встановив, що
він є арифметично правильним,
відповідає нормам чинного
законодавства, матеріалам справи та
умовам Кредитного договору (зокрема
пункту 9.1), а також враховує вже
стягнуті за рішенням суду суми.

Крім того, позивачем за загальний
період з червня 2009 року по січень 2014
року на прострочену суму кредиту,
наданого в гривні, нараховані
інфляційні втрати в сумі 1515062,27 грн. А
враховуючи, що за рішенням
Господарського суду м. Києва від 23.05.2011
у справі №14/52 з відповідача вже було
стягнуто 677145,99 грн. інфляційних втрат
за період червень 2009-січень 2011 років, то
позивач просить суд стягнути з
відповідача інфляційні втрати за
період березень 2011-січеня 2014 років у
сумі 837916,28 грн.

Беручи до уваги, що розрахунок позивача
суми інфляційних втрат не враховував
від'ємні значення індексу інфляції у
спірний період, то суд ухвалою від
25.01.2014 зобов'язав позивача здійснити
перерахунок інфляційних втрат із
урахуванням від'ємний значень. За
уточнюючим розрахунком позивача,
зробленим з дотриманням вимог чинного
законодавства, за вищевказаний період
інфляційні втрати останнього склали
1010318,45 грн. Тому суд частково
задовольняє вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача інфляційних
втрат, всього на суму 333172,46 грн. (1010318,45 -
677145,99), за уточненим розрахунком
позивача, який враховує від'ємні
значенні індексу інфляції.

У решті заявленої до стягнення суми
інфляційних втрат, у позові слід
відмовити за необґрунтованістю та
незаконністю зазначеної вимоги.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою (штрафом, пенею).

Пунктом 9.2 Кредитного договору
передбачено, що у разі несвоєчасної
(неналежної) сплати плати за
користування кредитом, Позичальник
сплачує Банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу за
кожен день прострочення.

Згідно з частиною 1 статті 230 та
частиною 6 статті 232 ГК України пеня за
цим Кодексом визнається штрафною
санкцією, нарахування якої, якщо інше
не встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

З розрахунку позивача доданого до
позовної заяви убачається, що ним за
загальний період з 01.02.2013 по 20.01.2014 (у
межах шестимісячного строку
нарахування щодо кожної простроченої
суми) на суму несвоєчасно сплачених
процентів за користування кредитом
нарахована пеня виходячи із розміру
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період прострочення. За розрахунками
позивача пеня нарахована на суму
процентів склала 448034,39 грн. у
гривневому еквіваленті за курсом
Національного банку України.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд встановив, що він є
арифметично правильним, відповідає
нормам чинного законодавства (зокрема
вимогам Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
частини 6 статті 232 та частини 2 статті 343
ГК України), матеріалам справи та
умовам Кредитного договору.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався наданим йому
правом на судовий захист, обставин, на
які посилається позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог не
спростував.

За вищевикладених обставин позов
підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Автотранспортне
підприємство-2240» (02105, м. Київ,
Дніпровський район, вулиця Павла
Усенко, будинок 8, ідентифікаційний код
05440985) на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» (04071, м. Київ, вулиця
Хорива, будинок 11-А, ідентифікаційний
код 242140,06 грн. (двадцять
мільйонів п'ятсот двадцять дві тисячі
сто сімдесят гривень 06 копійок)
загальної заборгованості за кредитом в
національній та іноземній (за курсом
Національного банку України) валютах,
23221495,34 грн. (двадцять три мільйони
двісті двадцять одну тисячу чотириста
дев'яносто п'ять гривень 34 копійки)
загальної заборгованості за
відсотками в національній та іноземній
(за курсом Національного банку України)
валютах, 30277401,42 грн. (тридцять мільйонів
двісті сімдесят сім тисяч чотириста
одну гривню 42 копійки) загальної суми
відповідальності (30% річних) за
порушення грошового зобов'язання в
національній та іноземній (за курсом
Національного банку України) валютах,
333172,46 грн. (триста тридцять три тисячі
сто сімдесят дві гривні 46 копійок)
інфляційних втрат, 448034,39 грн. (чотириста
сорок вісім тисяч тридцять чотири
гривні 39 копійок) загальної суми пені
за несплату відсотків за кредитом в
національній та іноземній (за курсом
Національного банку України) валютах, а
також 72590,18 грн. (сімдесят дві тисячі
п'ятсот дев'яносто гривень 18 копійок)
судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.03.2014

СуддяСташків Р.Б.