м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/851/14 27.02.14

За позовомКомпанії «Маріоло Трейд ЛТД»
до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет», 2) Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Харківвторстальмет», 3) Нечаєва
Дмитра Миколайовича, 4) Компанія «Улейт
Фінанс ЛТД»провизнання договору про
відступлення право вимоги недійсним

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача не з'явилисьвід
відповідача-1 не з'явилисьвід
відповідача-2не з'явилисьвід
відповідача-3не з'явилисьвід
відповідача-4Костенко О.А. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія «Маріоло Трейд ЛТД»
звернулась до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпровторстальмет», Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Харківвторстальмет», Нечаєва Дмитра
Миколайовича, Компанії «Улейт Фінанс
ЛТД» про визнання недійсним договору №
08/13 купівлі-продажу (відступлення права
вимоги) від 21.08.2013.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
укладений між відповідачем-1 та
відповідачем-2 договір купівлі-продажу
(відступлення права вимоги) № 08/13 від
21.08.2013 суперечить положенням чинного
законодавства, оскільки від імені
відповідача-1 договір підписаний
особою, яку позивач (як єдиний учасник
товариства) не уповноважував на
укладення відповідного правочину.
Відтак, за твердженням позивача, при
укладенні такого договору мало місце, в
тому числі, порушення його
корпоративних прав.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.01.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/851/14
та призначено розгляд справи на 19.02.2014.

18.02.2014 до Господарського суду міста
Києва від відповідача-1 надійшло
клопотання про зупинення провадження у
справі.

В судовому засіданні 19.02.2014
представником відповідача-4 подано
клопотання, в якому відповідач-4
просить припинити провадження у справі
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.02.2014 розгляд клопотань про
зупинення провадження у справі та про
припинення провадження у справі
відкладено судом до наступного
судового засідання, а розгляд справи
відкладено на 27.02.2014.

В судове засідання, призначене на
27.02.2014, представники позивача та
відповідачів-1,2,3 не з'явились, про
причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що позивача та
відповідачів-1,2,3 про дату та час
розгляду справи було повідомлено
належним чином, суд вважає за можливе
розгляд справи здійснювати без участі
представників позивача та
відповідачів-1,2,3.

В судовому засіданні 27.02.2014 представник
відповідача-4 підтримав подане в
минулому судовому засіданні
клопотання про припинення провадження
у справі.

Розглянувши наведене клопотання, суд
дійшов висновку про необхідність його
часткового задоволення.

Також в судовому засіданні розглянуто
клопотання відповідача-1, подане 18.02.2014,
про зупинення провадження у справі до
винесення Господарським судом міста
Києва рішення по справі № 910/745/14 за
позовом Компанія «Маріоло Трейд ЛТД»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет», Компанії «Улейт
Фінанс ЛТД», Нечаєва Дмитра
Миколайовича про визнання недійсним
повноважень, рішень загальних зборів
учасників товариства, оформлених
протоколами.

Розглянувши вказане клопотання, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для його задоволення. Розгляд
справи № 910/745/14 не перешкоджає
вирішенню по суті справи №910/851/14.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача-4, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2012 між 2012 між Компанією «Різіо
Холдінг ЛТД» (як продавцем) та
Компанією «Маріоло Трейд ЛТД» (як
покупцем) укладено Договір
купівлі-продажу частки в статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет» (надалі -
«Товариство») та передачу відповідних
корпоративних прав, за змістом якого
продавець передає у власність належні
йому корпоративні права та частку
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпровторстальмет», що складає 100,0 %,
а покупець приймає ці права та частку
та сплачує за них грошову суму у
розмірі та в порядку визначеному цим
договором.

Під корпоративними правами, як
визначено в п. 1 наведеного договору,
розуміються права продавця як учасника
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет», які виникли
внаслідок внесення коштів до
статутного капіталу Товариства, що
включають правомочності на участь в
управлінні Товариством, отримання
певної частки прибутку (дивідендів)
Товариства та активів у разі
ліквідації Товариства, відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами Товариства.

Рішенням Господарського суду
Вінницької області від 04.07.2013 у справі
№ 17/58/2012/5003, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.08.2013 та
постановою Вищого господарського суду
України від 26.11.2013, визнано право
власності Компанії «Маріоло Трейд ЛТД»
на частку у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет», що становить 100
відсотків статутного капіталу.

30.10.2013 зареєстровано відповідні зміни
до Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет».

21.08.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет» (продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Харківвторстальмет» (покупець)
укладено договір купівлі-продажу
(відступлення права вимоги) № 08/13
(надалі - «Договір»).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору
продавець передає (відступає)
покупцеві належне продавцю право
вимоги до Приватного акціонерного
товариства «Поділлявтормстал» у
розмірі 9 540 605 грн., що виникло на
підставі Договору № ДП-ПОД-2013/1 від
01.12.2012. До покупця переходять також інші
пов'язані з відступленням права вимоги,
в тому числі права на несплачені
відсотки та відшкодування збитків.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
ціна права вимоги, зазначеного в п. 2.1
Договору, складає 20 000,00 грн., в тому
числі ПДВ.

Спір у даній справі виник у зв'язку з
наявністю, за твердженням позивача,
підстав для визнання недійсним
Договору купівлі-продажу (відступлення
права вимоги) № 08/13 від 21.08.2013.

Згідно ст.202 Цивільного кодексу України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі.

Підстави та наслідки недійсності
правочинів передбачені, зокрема, ст. ст.
215, 216 Цивільного кодексу України. Так,
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1
- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є
також правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
визначені ст. 203 Цивільного кодексу
України, яка, зокрема, передбачає, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом та бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що спірний договір від імені
позивача було підписано Нечаєвим Д.М.,
посадове становище якого вказано як
генеральний директор. Однак, за
твердженням позивача, загальними
зборами Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет» ніколи не
приймалось рішення про призначення
Нечаєва Д.М. на посаду директора
Товариства, а також не уповноважував
дану особу на укладення відповідного
Договору. У зв'язку з наведеним позивач
стверджує, що спірний правочин
укладено особою без достатнього обсягу
цивільної дієздатності.

Водночас, суд відзначає, що позивачем у
справі є юридична особа - учасник
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Дніпровторстальмет». Зі змісту
позовної заяви вбачається, що позивач
вказує на порушення внаслідок
укладення спірного правочину його
корпоративних прав та інтересів як
учасника Товариства, в тому числі права
на участь в управлінні Товариством.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України господарським судам
підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

За приписами статті 167 Господарського
кодексу України під корпоративними
відносинами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються та
припиняються щодо корпоративних прав.
У свою чергу корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається у
статутному капіталі (майні)
господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

До корпоративних спорів, які
підвідомчі господарським судам,
належать також спори за позовами
учасників господарських товариств про
укладення, зміну, розірвання чи
визнання недійсними договорів та інших
правочинів, укладених товариством,
якщо позивач обґрунтовує позовні
вимоги порушенням його корпоративних
прав або інтересів.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону
України «Про господарські товариства»
та ст. 115 Цивільного кодексу України
господарське товариство є власником
майна, переданого йому учасниками у
власність, як вклад до статутного
(складеного) капіталу; продукції,
виробленої товариством у результаті
господарської діяльності; одержаних
доходів; іншого майна, набутого на
підставах, що не заборонені законом. В
той час як учасник господарського
товариства є власником частки у
статутному капіталі цього товариства.

За приписами ст. 10 Закону України «Про
господарські товариства», статті 116
Цивільного кодексу України учасники
господарського товариства мають право:
брати участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчих документах, крім випадків,
встановлених законом; брати участь у
розподілі прибутку товариства та
одержувати його частку (дивіденди);
вийти в установленому порядку з
товариства; здійснити відчуження
часток у статутному (складеному)
капіталі товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, у
порядку, встановленому законом;
одержувати інформацію про діяльність
товариства, а також можуть мати інші
права, передбачені законодавством і
установчими документами.

При цьому неможливо ототожнювати
власні права і інтереси учасника з
правами та інтересами самого
господарського товариства.

У свою чергу легітимні інтереси
господарського товариства
формулюються його вищими органами і
захищаються в суді не окремим
учасником, індивідуальні інтереси
якого можуть суперечити як інтересам
інших учасників, так і законним
інтересам усього товариства, а
виконавчим органом останнього.

Конституція України та чинне
законодавство не перешкоджають
учаснику господарського товариства
захищати свої права та охоронювані
законом інтереси шляхом звернення з
відповідним позовом до суду. Але такий
позов подається у випадку порушення,
оспорювання чи невизнання прав та
інтересів цієї особи самим
товариством, учасником якого вона є,
органами чи іншими учасниками цього
товариства.

При цьому законодавство України не
виключає можливості звернення особи до
суду за захистом прав та охоронюваних
законом інтересів товариства з
обмеженою відповідальністю, учасником
якого вона є, але за належно оформленим
уповноваженням цього товариства або
якщо таке право надається йому
статутом останнього.

В рішенні Конституційного Суду України
по справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень ч.1 ст.4 ЦПК України №18-рп/2004
від 01.12.2004 р. (справа № 1-10/2004) зазначено,
що акціонер може захищати свої
безпосередні права чи охоронювані
законом інтереси шляхом звернення до
суду у випадку їх порушення,
оспорювання чи невизнання самим
акціонерним товариством.

Законодавство України не виключає й
можливості звернення акціонера до суду
за захистом охоронюваних законом
інтересів акціонерного товариства,
учасником якого він є, але за належно
оформленим уповноваженням цього
товариства або якщо таке право
надається йому статутом останнього.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними у
п.п. 11, 51 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами корпоративних спорів» від 24.10.2008
р. № 13, учасники господарського
товариства не вправі звертатися до
суду за захистом прав та інтересів
інших учасників господарського
товариства та самого товариства поза
відносинами представництва, а також
обґрунтовувати свої вимоги порушенням
прав інших учасників товариства.
Законом не передбачено право учасника
господарського товариства звертатися
до суду за захистом прав чи
охоронюваних законом інтересів
товариства поза відносинами
представництва. На цій підставі
господарським судам належить
відмовляти учасникам господарського
товариства в задоволенні позову про
укладення, зміну, розірвання чи
визнання недійсними договорів та інших
правочинів, вчинених господарським
товариством.

Отже, суди у вирішенні спорів за
позовами учасників про захист прав
господарського товариства, в тому
числі про визнання недійсними угод,
укладених товариством, повинні
досліджувати, чи уповноважений учасник
на представництво інтересів
товариства. Відсутність такого
уповноваження є підставою для відмови
у задоволенні позову.

Питання представництва в
господарському процесі вирішено у ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якою справи юридичних
осіб в господарському суді ведуть їх
органи, що діють у межах повноважень,
наданих їм законодавством та
установчими документами, через свого
представника.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Отже, за змістом ч. 1 ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України особа представника
процесуально заміщує юридичну особу,
яку він представляє. Враховуючи, що
юридична особа в будь-якому випадку
набуває прав і несе обов'язки (зокрема,
процесуальні) через свої органи, вона
не може брати участь у справі інакше
ніж через представника. Тільки через
представника у справі беруть участь
особи, яких у правовідносинах
представляють їхні законні
представники.

Відтак, юридична особа - Компанія
«Маріоло Трейд ЛТД», звертаючись до
господарського суду із позовною заявою
про визнання недійсним Договору
купівлі-продажу (відступлення права
вимоги) № 08/13 від 21.08.2013, не належить до
тих суб'єктів, котрі мають право
оспорити зазначений договір.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про визнання недійсним Договору
купівлі-продажу (відступлення права
вимоги) № 08/13 від 21.08.2013 задоволенню не
підлягають.

При цьому, одним із відповідачів, до
якого позивачем пред'явлено позов в
рамках даної справи, є фізична особа -
Нечаєв Дмитро Миколайович.

Як визначено ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

В пунктах 4.2, 4.2.5 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» вказано, що
провадження у справі підлягає
припиненню з посиланням на пункт 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, якщо при розгляді справи буде
встановлено, що позов подано позивачем
або до відповідача, який не має статусу
юридичної особи або громадянина -
суб'єкта підприємницької діяльності і
не є учасником корпоративних відносин.

За таких обставин, провадження у справі
в частині позовних вимог до Нечаєва
Дмитра Миколайовича підлягає
припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/851/14 в
частині позовних вимог до Нечаєва
Дмитра Миколайовича припинити.

2. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 04.03.2014.

Суддя
Ю.М.
Смирнова