ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.Справа № 916/1198/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Бєляновського
В.В.

(Склад судової колегії сформований
розпорядженням голови суду №1 від
10.02.2014р.)

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ПАТ «БАНК КІПРУ» - Кузовлев Р.В. -
за довіреністю;

від ТДВ «Комсомолець» - Сакали М.Я. - за
довіреністю;

від ОСОБА_3 - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«БАНК КІПРУ»

на ухвалу господарського суду
Одеської області від 21 січня 2014 року
про зупинення провадження

у справі №916/1198/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства «БАНК КІПРУ»

до Товариства з додатковою
відповідальністю «Комсомолець»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_3

про звернення стягнення на предмет
забезпечення та стягнення 4862655,53грн.

Сторони та третя особа належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 11.03.2014р. згідно
ст.85 ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

встановив:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне
товариство «БАНК КІПРУ» (надалі -
позивач, Банк) звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю «Комсомолець»
(надалі - відповідач, ТДВ «Комсомолець»)
з позовом про звернення стягнення на
предмет забезпечення та стягнення
4862655,53грн., у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем умов
Кредитного договору №30-61/2010 від
23.03.2010р., від 16.09.2010р. №30-596/2010 (із
подальшими змінами та доповненнями) на
підставі іпотечних договорів від
23.03.2010р. та від 26.09.2010р.; договорів
застави від 23.05.2010р. та від 16.09.2010р.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 13.02.2013р. (залишеною
без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
19.03.2013р.) на підставі п.5 ст.63 ГПК України
позовну заяву повернуто Банку без
розгляду.

Постановою Вищого господарського
суду України від 24.04.2013р. постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 19.03.2013р.та ухвалу
господарського суду Одеської області
від 13.02.2013р. скасовано, справу передано
на розгляд суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 13.05.13р. порушено
провадження у справі та прийнято
позовну заяву ПАТ «БАНК КІПРУ» до
розгляду.

Ухвалою суду першої інстанції від
22.11.2013р. до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача залучено ОСОБА_3.

17.01.2014р. відповідач подав суду
першої інстанції клопотання про
зупинення провадження у справі до
закінчення розгляду Арцизьким
районним судом Одеської області
пов'язаної з нею справи №492/38/14-ц за
позовом ОСОБА_4 до ВАТ «Комсомолець»,
ВАТ „БАНК КІПРУ" про визнання
недійсними договорів застави від
23.03.2010р. та від 16.09.2010р., укладених між
ВАТ «КОМСОМОЛЕЦЬ» та ВАТ «БАНК КІПРУ».

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.01.2014р. (головуючий суддя
Гут С.Ф., судді Літвінов С.В., Оборотова
О.Ю.) клопотання ТДВ «Комсомолець»
задоволено, провадження у справі
№916/1198/13 зупинено до розгляду Арцизьким
районним судом Одеської області
справи №492/38/14-ц по суті.

Ухвала суду вмотивована посиланням на
норми ч.1 ст.79 ГПК України; роз'яснення,
які містяться у абз.1-4 п.3.16 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» та тим, що предметом
розгляду справи №916/1198/13 є стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на предмет забезпечення, а предметом
розгляду справи №492/38/14-ц що
розглядається Арцизьким районним
судом Одеської області, є визнання
недійсним договорів застави, на які
містяться посилання у позовній заяві,
як в обґрунтування заявлених позовних
вимог. Суд дійшов висновку про
неможливість розгляду заявлених
позовних вимог Банку, оскільки
наслідки розгляду справи №492/38/14-ц, що
розглядається Арцизьким районним
судом Одеської області суддею Борисова
С.П., безпосередньо вплинуть на
подальший розгляд справи №916/1198/13.

Не погодившись з ухвалою
господарського суду першої інстанції,
ПАТ «БАНК КІПРУ» звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду із апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржену ухвалу і
направити справу на розгляд місцевого
господарського суду.

В обґрунтування апеляційної скарги
ПАТ «БАНК КІПРУ» зазначає, що ухвала
місцевого господарського суду від
21.01.2014р. є необґрунтованою,
постановлена із порушенням норм
процесуального права, з огляду на
наступне:

- господарський суд Одеської області,
постановляючи оскаржувану ухвалу,
припустився помилки, виходячи з того,
що при розгляді позовних вимог ОСОБА_4
до ВАТ «Комсомолець», ВАТ «Банк Кіпру»
про визнання договорів застави
недійсними можуть бути встановлені
обставини, що вплинуть на вирішення
спору по справі №916/1198/13;

- вирішення питання про визнання
правовідносин за договорами застави
недійсними та встановлення при цьому
обставин, які є підставою цього позову
та заперечень проти нього, не впливає
на вирішення спору підставою якого є
неналежне виконання умов кредитного
договору. Такої правової позиції
притримується і Верховний суд України,
виклавши її в ухвалі від 11.05.2011р. у
справі №6-50913св10;

- з тексту оскаржуваної ухвали не
вбачається, чи досліджував взагалі суд
обставини, які є підставою позову про
визнання договорів застави недійсними,
а також те, чи спрямовані договори
застави, які є підставою позову про
визнання договорів недійсними,
забезпеченням виконання зобов'язань,
які випливають з кредитного договору,
який, в свою чергу, є підставою позову
про стягнення заборгованості.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014р.
апеляційну скаргу ПАТ „БАНК КІПРУ"
прийнято до провадження та призначено
її до розгляду.

11.03.2014р. представник ТДВ «Комсомолець»
подав суду апеляційної інстанції
відзив на апеляційну скаргу, в якому
зазначив, що ухвала суду першої
інстанції є законною, обґрунтованою та
постановлена із дотриманням норм
процесуального та матеріального права

В засіданні апеляційного
господарського суду представник ПАТ
«БАНК КІПРУ» підтримав доводи та
вимоги апеляційної скарги.

Представник ТДВ «Комсомолець» проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував з підстав законності та
обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Третя особа свого представника в
засідання суду апеляційної інстанції
не направила.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів дійшла до
висновку про наявність підстав для її
задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ст.101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Зупиняючи провадження у справі №916/1198/13
до розгляду Арцизьким районним судом
Одеської області справи №492/38/14-ц,
місцевий господарський суд виходив з
того, що наслідки розгляду справи
492/38/14-ц безпосередньо вплинуть на
подальший розгляд справи №916/1198/13.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком місцевого
господарського суду виходячи з
наступного.

Згідно із ч.1 ст.79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у абз.1-4 п.3.16. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011р. №18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» статтею 79 ГПК
встановлено вичерпний перелік підстав
зупинення провадження у справі.
Зупинення провадження у справі з інших
підстав є неправомірним. Зокрема,
відповідно до частини першої статті 79
ГПК господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин. Іншим судом, про який йдеться у
частині першій статті 79 ГПК, є будь-який
орган, що входить до складу судової
системи України згідно з статтею 3 та
частиною другою статті 17 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів"; іншим судом може вважатися й
інший склад суду (одноособовий чи
колегіальний) в тому ж самому судовому
органі, в якому працює суддя (судді), що
вирішує (вирішують) питання про
зупинення провадження у справі.

Таким чином для вирішення питання про
зупинення провадження у справі
господарський суд у кожному випадку
повинен з'ясовувати, як пов'язана
справа, яка розглядається даним судом
із справою, що розглядається іншим
судом, а також чим обумовлюється
неможливість розгляду даної справи.
Сама по собі взаємопов'язаність двох
справ ще не свідчить про неможливість
розгляду та прийняття рішення у даній
справі.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.86 ГПК України
якщо господарський спір не вирішується
по суті (відкладення розгляду справи,
зупинення, припинення провадження у
справі, залишення позову без розгляду
тощо), господарський суд виносить
ухвалу. Ухвала господарського суду має
містити, зокрема, мотиви винесення
ухвали з посиланням на законодавство.

В той же час, саме лише посилання в
мотивувальній частині судового акту на
положення законодавства без належного
наведення мотивів застосування певних
норм права або незастосування інших
норм не може вважатися належною
юридичною кваліфікацією та належним
мотивуванням.

Тобто вирішуючи питання про зупинення
провадження у справі господарський суд
у кожному випадку повинен зазначити: як
саме пов'язана справа, що розглядається
господарським судом, зі справою, яка
розглядається іншим судом, та чим саме
обумовлюється неможливість розгляду
даної справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної
ухвали суду першої інстанції, при
вирішенні питання про зупинення
провадження у справі суд послався на
положення ч.1 ст.79 ГПК України, п. 3.16
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011р. №18 та зазначив, що оскільки
предметом розгляду справи №916/1198/13 є
стягнення заборгованості та звернення
стягнення на предмет забезпечення, а
предметом розгляду справи №492/38/14-ц що
розглядається Арцизьким районним
судом Одеської області, є визнання
недійсним договорів застави, на які
містяться посилання у позовній заяві,
як в обґрунтування заявлених позовних
вимог, провадження по справі №619/1198/13
підлягає зупиненню, оскільки наслідки
розгляду справи №492/38/14-ц
безпосередньо вплинуть на подальший
розгляд справи №916/1198/13.

Проте, в ухвалі від 21.01.2014р.
господарський суд Одеської області не
зазначив, яким саме чином з'ясування
обставин при розгляді справи №492/38/14-ц,
провадження по якій відкрито Арцизьким
районним судом Одеської області за
позовом ОСОБА_4 до ТДВ «Комсомолець»,
ПАТ «БАНК КІПРУ» про визнання
недійсними договорів застави, вплине
на результати розгляду справи №916/1198/13,
та у зв'язку з чим ці обставини не
можуть бути встановлені при розгляді
справи №916/1198/13 самостійно
господарським судом.

Разом з тим, статтею 204 ЦК України
закріплено презумпцію правомірності
правочину, згідно з якою правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Зі змісту наведеної правової норми
випливає, що презумпція правомірності
правочину може бути спростована нормою
закону, яка містить відповідну
заборону, а у випадках, прямо не
передбачених у законодавстві,
презумпція правомірності правочину
може бути спростована судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право визнати недійсним повністю
чи у певній частині пов'язаний з
предметом спору договір, який
суперечить законодавству.

При цьому, застосування даної статті
господарським судом при прийнятті
рішення можливе у разі одночасної
наявності таких умов: пов'язаність
оспорюваного договору з предметом
спору та суперечність вказаного
договору законодавству.

Отже, встановивши, що зміст договору
суперечить чинному законодавству,
господарський суд, керуючись ч.1 ст.83
ГПК України, може за власною
ініціативою визнати цей договір
недійсним повністю або частково.
Вказаної правової позиції
притримується Вищий господарський суд
України у постанові від 15.04.2013р. у
справі №5015/4515/12.

Вмотивовуючи неможливість розгляду
даної справи до вирішення Арцизьким
районним судом Одеської області
справи №492/38/14-ц, господарський суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що ОСОБА_4 не є стороною договорів
застави, що ним оспорені в загальному
суді, можливість визнання загальним
судом договорів застави недійсними
пов'язана не тільки з оцінкою їх
відповідності чинному на час їх
укладання законодавству, а із
встановленням порушення прав та
охоронюваних законом інтересів цієї
особи у зв'язку з укладанням цих
договорів.

Між тим, реалізація господарським
судом повноваження з визнання
недійсним пов'язаного з предметом
спору договору за правилом п.1 ч.1 ст.83
ГПК України не потребує встановлення
наявності чи відсутності порушень прав
та інтересів будь-якої особи, у тому
числі сторони договору, отже
неможливості розгляду господарським
судом даної господарської справи у
спорі між сторонами договору у зв'язку
із розглядом Арцизьким районним судом
Одеської області цивільної справи
№492/38/14-ц не убачається.

Також слід зважити на те, що Банк в
позовній заяві просить суд звернути
стягнення в рахунок погашення
заборгованості ТДВ «Комсомолець»
перед Банком не тільки на рухоме майно
за договором застави, але й на нерухоме
майно за договорами іпотеки від 23.03.2010р.
та 16.09.2010р., отже пов'язаність даної
господарської справи зі справою
№492/38/14-ц Арцизького районного суду
Одеської області є лише частковою та
зупинення в ній провадження оскарженою
ухвалою від 21.01.2014р. утворює передумови
для затягування судового процесу.

З огляду на вищевикладене, розгляд
Арцизьким районним судом Одеської
області справи №492/38/14-ц не є
перешкодою для встановлення
відповідно до ст.43 ГПК України істотних
обставин у справі №916/1198/13 при її
розгляді господарським судом.

Таким чином, місцевий господарський
суд допустив неправильне застосування
норм процесуального права, зупинивши
провадження у справі №916/1198/13 до
розгляду Арцизьким районним судом
Одеської області справи №492/38/14-ц.

Враховуючи викладене, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
ухвала господарського суду Одеської
області від 21.01.2014р. підлягає
скасуванню у зв'язку з порушенням і
неправильним застосуванням норм
процесуального права.

При цьому згідно ч.6 ст.106 ГПК
України у разі скасування апеляційною
інстанцією ухвали про зупинення
провадження у справі справа
передається на розгляд місцевого
господарського суду.

Керуючись ст.ст.99,101-106 ГПК України,
колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «БАНК КІПРУ»
задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 21.01.2014р. у справі №916/1198/13
скасувати.

Справу №916/1198/13 передати на розгляд до
господарського суду Одеської області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено
13.03.2014р.

Головуючий суддя
Мишкіна М.А.

Суддя
Будішевська Л.О.

Суддя
Бєляновський В.В.