ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Справа № 915/90/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Атаманюк
В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпродлогістика",
вул. Ватутіна, 137, м. Вінниця, 21011

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Дитячий
заклад оздоровлення та відпочинку
"Примор'я", с. Рибаківка, Березанський
район, Миколаївська область, 57460

поштова адреса: Високий провулок, 3, м.
Одеса, 65007

про стягнення заборгованості за
договором купівлі-продажу № 240/05/13 від
20.05.2013 року в сумі 62 932, 07 грн., в тому
числі: 60 026, 52 грн. - основного боргу; 2 905,
55 грн. - пені.

за участю представників сторін:

від позивача Притула Тетяна
Миколаївна, довіреність б/н від 10.02.2014
року;

від відповідача представник не
з'явився.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрпродлогістика"
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовними
вимогами до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Дитячий
заклад оздоровлення та відпочинку
"Примор'я" про стягнення заборгованості
за договором купівлі-продажу № 240/05/13
від 20.05.2013 року в сумі 62 932, 07 грн., в тому
числі: 60 026, 52 грн. - основного боргу; 2
905, 55 грн. - пені.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 28.01.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 10.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 10.02.2014 року
розгляд справи відкладено на 12.03.2014
року у зв'язку з неявкою представника
відповідача та неподанням
витребуваних доказів.

24.02.2014 року від позивача надійшла заява
від 12.02.14 року вих. № 503 про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої позивач просить суд зменшити суму
позову на 0, 04 грн. (арк. справи 63).

В судовому засіданні 12.03.2014 року від
представника позивача надійшла заява
(арк. справи 78), в якій представник
просив вважати, що в заяві про
зменшення суми позову від 12.02.2014 року
вих. № 503 сума позову зменшена на 0, 04
грн. в частині стягнення основного
боргу.

Розглянувши заяву про зменшення
розміру позовних вимог, суд встановив
наступне.

Частиною четвертою ст. 22 ГПК України
передбачено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі зменшити
розмір позовних вимог.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року з останніми змінами від 17.12.13
року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено наступне.

Господарським процесуальним кодексом,
зокрема статтею 22, не передбачено
права позивача на подання заяв
(клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову.

Пунктом 4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року з останніми змінами від 17.12.13
року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
зменшення позивачем суми позову, в тому
числі й з підстав необґрунтованості
первісного розрахунку ціни позову, не є
відмовою від позову. В такому випадку
припинення провадження в частині
зменшення відповідної суми не
здійснюється, - про таке зменшення
зазначається в описовій частині
судового рішення, а предметом спору
стає вимога про стягнення суми в
зменшеному розмірі.

Згідно ч. 6 ст. 22 ГПК України
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Вказана заява є заявою про зменшення
розміру позовних вимог.

Оскільки зазначена заява про зменшення
розміру позовних вимог не суперечить
законодавству та не порушує чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси,
вона прийнята судом до розгляду.

Отже, судом розглядаються позовні
вимоги з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

10.02.14 року представником позивача
подано суду заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
грошові кошти, що знаходяться на
розрахунковому рахунку відповідача, та
на майно, яке належить йому на праві
власності (арк. справи 56).

В судовому засіданні 10.02.14 року
представник позивача не підтримав
заяву про забезпечення позову та
просив суд її не розглядати. Вказане
клопотання судом задоволено. Заява про
забезпечення позову судом не
розглядалась, про що зазначено в ухвалі
господарського суду Миколаївської
області від 10.02.14 року.

В судовому засіданні 12.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог підтримав та
просив суд позов задовольнити. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено наступне.

20.05.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрпродлогістика",
як Продавцем, та Публічним акціонерним
товариством "Дитячий заклад
оздоровлення та відпочинку "Примор'я",
як Покупцем, укладено договір
купівлі-продажу № 240/05/13 (далі - Договір),
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язався постачати, а Покупець
приймати та оплачувати товар за
попередньо узгодженими цінами та на
умовах Договору.

На виконання умов договору позивачем в
період з 28.05.2013 року по 08.08.2013 року
поставлено на адресу відповідача товар
на загальну суму 297 883, 69 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, а також Актом звірки
взаєморозрахунків.

На виконання взятих на себе зобов'язань
відповідачем оплачено товар частково в
сумі 237 857, 21 грн. Заборгованість в сумі 60
026, 48 грн. залишилась несплаченою.

З метою досудового врегулювання спору
позивач 08.11.2013 року звернувся до
відповідача з повідомленням вих. № 302, у
якому ставив відповідачу вимогу про
погашення наявної заборгованості у
строк до 01.12.2013 року.

У відповідь на вказане повідомлення
відповідачем 20.11.2013 року надіслано на
адресу позивача гарантійний лист вих.
№ 01/11, у якому відповідач гарантував
сплату наявної заборгованості з
моменту постачання грошових коштів на
розрахунковий рахунок.

05.12.2013 року позивач звернувся до
відповідача з претензією вих. № 355, у
якій ставив відповідачу вимогу про
погашення наявної заборгованості та
нарахованої пені в сумі 1 902, 73 грн. у
строк до 05.01.2013 року. Претензія залишена
відповідачем без відповіді.

Із посиланням на викладене та приписи
ст. 193 ГК України, ст. 16, 525, 610, 612, 629 ЦК
України та умови договору позивач
просить суд стягнути з відповідача 60 026,
48 грн. - основного боргу за договором
купівлі-продажу № 240/05/13 від 20.05.2013 року
та 2 905, 55 грн. - пені за період з 07.09.2013
року по 20.01.2014 року за неналежне
виконання умов договору
купівлі-продажу № 240/05/13 від 20.05.2013 року.

Відповідач не скористався наданим йому
ст. 22 ГПК України правом та
повноважного представника у судові
засідання 10.02.14 року та 12.03.2014 року не
направив, вимоги ухвал суду не виконав,
письмовий відзив по суті спору не
подав.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року з
останніми змінами від 17.12.13 року № 18
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті
81-1 ГПК), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання
суду відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто
з посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що

адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи
ухвали господарського суду
Миколаївської області про порушення
провадження у справі від 28.01.14 року та
про відкладення розгляду справи від
10.02.14 року, направлені на юридичну
адресу відповідача, вказану у
Свідоцтві про державну реєстрацію
юридичної особи (с. Рибаківка,
Березанський район, Миколаївська
область, 57460), повернуті на адресу суду
із відміткою поштової установи "за
закінченням терміну зберігання" (арк.
справи 10, 71-77).

Ухвала господарського суду
Миколаївської області від 10.02.14 року,
направлена на повідомлену
представником позивача іншу поштову
адресу відповідача (вул. Висоцький
переулок, 3, м. Одеса, 65007), отримана
відповідачем, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (арк. справи 70).

За таких обставин, суд дійшов висновку
про вчинення усіх необхідних дій щодо
повідомлення відповідача по дату, час
та місце судових засідань. Причини
неявки повноважного представника
відповідача суду не відомі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 04.11.1950 року кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

При цьому, судом також враховано, що
відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року з
останніми змінами від 17.12.13 року № 18 у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Явка повноважного представника
відповідача не визнавалась судом
обов'язковою.

Суд дійшов висновку про достатність у
матеріалах справи документальних
доказів для вирішення спору по суті за
відсутності повноважного представника
відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши усі
подані у справу докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

20.05.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрпродлогістика"
(далі - Продавець, позивач) та Публічним
акціонерним товариством "Дитячий
заклад оздоровлення та відпочинку
"Примор'я" (далі - Покупець, відповідач)
укладено договір купівлі-продажу №
240/05/13 (далі - Договір), відповідно до
умов якого Продавець зобов'язався
постачати, а Покупець приймати та
оплачувати товар за попередньо
узгодженими цінами та на умовах
Договору (п. 1.1 Договору) (арк. справи 7-9).

Договір підписано та скріплено
печатками юридичних осіб.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Умовами договору сторони передбачили
наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець
зобов'язаний передати Покупцю товар до
попередньо узгоджених замовлень, по
узгодженим цінам у погоджені терміни
разом з усіма необхідними
супроводжувальними документами.

Відповідно до п. 2.3 Договору Покупець
зобов'язаний прийняти товар відповідно
до видаткових накладних, підписати,
скріпити печаткою або штампом та
повернути Продавцю екземпляри
накладних та надати довіреність на
отриманий товар. Накладні з будь-яким
підписом представника Покупця
завірені печаткою або штампом Покупця
вважаються безумовно дійсними.
Продавець не проводить ідентифікацію
підписів відповідальних осіб покупця.

Відповідно до п. 2.5 Договору Покупець
гарантує своєчасно і в повному обсязі
провести оплату отриманого товару
відповідно до розділу 4 Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість
одиниці товару договірна та попередньо
узгоджується сторонами при прийомі
заявки та зазначається у накладних
Продавця у національній валюті
України.

Відповідно до п. 4.1 Договору Покупець
проводить розрахунки з Продавцем за
замовлений та отриманий товар на
умовах 100 % попередньої оплати або з
відстрочкою платежів на узгоджену
кількість календарних днів - 30 днів.

Відповідно до п. 5.1, 5.2 Договору
Продавець поставляє товар в узгоджений
термін та час на підставі заявки
Покупця на умовах DDР (згідно Інкотермс -
2000, доставка за рахунок Продавця, або на
інших узгоджених умовах), за адресою с.
Рибаківка. При отриманні товару
Покупець надає довіреність, підписує
накладні, ставить на них відбиток
штампу або печатки. У разі невиконання
цих умов Продавець має право не
передавати товар Покупцю, при цьому
ніякі штрафні санкції та претензії до
Покупця не застосовуються.

Відповідно до п. 11.1 Договору Договір
набирає чинності і вважається
укладеним з моменту його підписання
сторонами та діє по 31.12.2013 року, але в
будь-якому випадку до повного
виконання взятих на себе зобов'язань.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов договору позивачем в
період з 28.05.2013 року по 08.08.2013 року
поставлено на адресу відповідача товар
на загальну суму 297 883, 69 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 000004083 від 28.05.2013 року, №
000004114 від 28.05.2013 року, № 000004252 від 28.05.2013
року, б/н від 12.06.2013 року, № 000004779 від
12.06.2013 року, № 000004780 від 12.06.2013 року, №
000004793 від 12.06.2013 року, № 000005452 від 04.07.2013
року, № 000005481 від 04.07.2013 року, № 000005494 від
04.07.2013 року, № 000005495 від 04.07.2013 року, №
000005498 від 04.07.2013 року, № 000005933 від 17.07.2013
року, № 000005769 від 18.07.2013 року, № 000005905 від
18.07.2013 року, № 000005957 від 18.07.2013 року, №
000005970 від 18.07.2013 року, № 000005973 від 18.07.2013
року, № 000006638 від 08.08.2013 року, № 000006709 від
08.08.2013 року, № 000006710 від 08.08.2013 року, №
000006721 від 08.08.2013 року, № 000006725 від 08.08.2013
року, № 000006726 від 08.08.2013 року (арк. справи
13-36).

На виконання взятих на себе зобов'язань
відповідачем оплачено товар частково в
сумі 237 857, 21 грн., що підтверджується
копіями платіжних доручень: № 197 від
15.10.2013 року на суму 50 000, 00 грн.; № 180 від
30.08.2013 року на суму 20 000, 00 грн.; № 82 від
11.07.2013 року на суму 127 857, 21 грн.; № 80 від
10.07.2013 року на суму 20 000, 00 грн.; № 79 від
09.07.2013 року на суму 20 000, 00 грн., а також
виписками з особового рахунку та
Реєстром банківських виписок позивача
(арк. справи 44-53, 64).

Заборгованість в сумі 60 026, 48 грн. (297 883, 69
грн. - 237 857, 21 грн.) залишилась
несплаченою.

З метою досудового врегулювання спору
позивач 08.11.2013 року звернувся до
відповідача з повідомленням вих. № 302, у
якому ставив відповідачу вимогу про
погашення наявної заборгованості у
строк до 01.12.2013 року (арк. справи 39).

У відповідь на вказане повідомлення
відповідачем 20.11.2013 року надіслано на
адресу позивача гарантійний лист вих.
№ 01/11, у якому відповідач гарантував
сплату наявної заборгованості з
моменту постачання грошових коштів на
розрахунковий рахунок (арк. справи 40).

05.12.2013 року позивач звернувся до
відповідача з претензією вих. № 355, у
якій ставив відповідачу вимогу про
погашення наявної заборгованості та
нарахованої пені в сумі 1 902, 73 грн. у
строк до 05.01.2013 року (арк. справи 41).
Докази направлення претензії на адресу
відповідача наявні в матеріалах
справи (арк. справи 42, 81, 82). Претензія
залишена відповідачем без відповіді.

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом та якщо внаслідок прострочення
боржника виконання зобов'язання
втратило інтерес для кредитора, він
може відмовитися від прийняття
виконання і вимагати відшкодування
збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язані встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом також враховано, що між сторонами
було проведено звірку
взаєморозрахунків, за результатами
якої складено Акт на суму 60 026, 52 грн.,
який підписаний представниками обох
сторін та скріплений печатками (арк.
справи 37). При цьому, судом враховано, що
в Акті звірки взаєморозрахунків
допущено описку в сумі товару за
накладними від 12.06.13 року № РН-00004696 та №
РН-00004779 на загальну суму 0, 04 грн. (сума,
на яку позивачем зменшено розмір
позовних вимог). В решті видаткові
накладні, зазначені в Акті,
відповідають фактичним сумам за
видатковими накладними.

Станом на день розгляду справи
відповідачем не спростовано факт
наявності суми заборгованості в
розмірі 60 026, 48 грн., як і не подано суду
доказів оплати коштів. Отже, сума
заборгованості відповідача перед
позивачем за договором купівлі-продажу
№ 240/05/13 від 20.05.2013 року в розмірі 60 026, 48
грн. є обґрунтованою, підставною та
підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 2
905, 55 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом та якщо внаслідок прострочення
боржника виконання зобов'язання
втратило інтерес для кредитора, він
може відмовитися від прийняття
виконання і вимагати відшкодування
збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, договірні правовідносини
між платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку
недотримання Покупцем умов і термінів
оплати поставленого Товару,
зазначеного у п. 4.1 Договору, Покупець
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від сум
неоплаченого Товару за кожний день
прострочення платежу. При цьому
подальша поставка Товару може бути
припинена Продавцем в односторонньому
порядку.

Перевіривши розрахунок розміру пені,
судом встановлено, що позивачем
здійснено нарахування пені в сумі 2 905, 55
грн. за період з 07.09.2013 року по 20.01.2014
року. Детальний розрахунок пені
наявний в матеріалах справи (арк.
справи 38).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Як вбачається з матеріалів справи
остання поставка товару була здійснена
08.08.13 року за видатковими накладними №
000006638 від 08.08.2013 року, № 000006709 від 08.08.2013
року, № 000006710 від 08.08.2013 року, № 000006721
від 08.08.2013 року, № 000006725 від 08.08.2013 року,
№ 000006726 від 08.08.2013 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору Покупець
проводить розрахунки з Продавцем за
замовлений та отриманий товар на
умовах 100 % попередньої оплати або з
відстрочкою платежів на узгоджену
кількість календарних днів - 30 днів.

Відтак, з урахуванням відстрочки
платежу на 30 календарних днів,
передбаченої п. 4.1 Договору, останній
строк оплати за товар припадає на 07.09.13
року. Однак, враховуючи, що 07.09.13 року
було вихідним днем (субота), то останнім
днем оплати є перший за ним робочий
день, тобто 09.09.13 року. Тобто, 09.09.13 року є
граничним строком оплати за товар, а з
10.09.13 року боржник є таким, що
прострочив виконання грошового
зобов'язання. Отже, пеня повинна
нараховуватись з 10.09.13 року по 20.01.14 року
(дата, зазначена позивачем у позовній
заяві). Здійснивши перерахунок розміру
пені з урахуванням вищевказаного
періоду, судом встановлено, що розмір
пені за період з 10.09.13 року по 20.01.14 року
становить 2 843, 45 грн. Розрахунок пені
здійснено судом за допомогою бази
"Законодавство" з урахуванням
подвійної облікової ставки
Національного банку України та в межах
піврічного строку, встановленого ст. 232
ГК України. Розрахунок долучено до
матеріалів справи (арк. справи 84).
Вказана сума пені в розмірі 2 843, 45 грн. є
обґрунтованою, підставною та підлягає
задоволенню. В решті пені слід
відмовити.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Вказаною
нормою обов'язок доказування
покладений на сторони процесу.
Доказування полягає у поданні доказів
сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене,
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати слід відшкодувати позивачу з
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 11, 15, 202, 253, 254, 509, 525, 526, 530, 610-612, 629, 692
ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. 22, 33, 49,
75, ст. 82 - 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

частково задовольнити позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпродлогістика"
() до відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Дитячий заклад оздоровлення та
відпочинку "Примор'я" ()
про стягнення заборгованості за
договором купівлі-продажу № 240/05/13 від
20.05.2013 року.

Стягнути з відповідача Публічного
акціонерного товариства "Дитячий
заклад оздоровлення та відпочинку
"Примор'я", с. Рибаківка, Березанський
район, Миколаївська область, 57460,
поштова адреса: Високий провулок, 3, м.
Одеса, 65007 () на користь
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпродлогістика",
вул. Ватутіна, 137, м. Вінниця, 21011 ():

- 60 026, 48 грн. (шістдесят тисяч двадцять
шість грн. 48 коп.) - заборгованості за
Договором купівлі-продажу № 240/05/13 від
20.05.2013 року;

- 2 843, 45 грн. (дві тисячі вісімсот сорок
три грн. 45 коп.) - пені за період з 10.09.2013
року по 20.01.2014 року за неналежне
виконання умов Договору
купівлі-продажу № 240/05/13 від 20.05.2013 року;

- 1 825, 17 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять п'ять грн. 17 коп.) - витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

В решті позову в частині стягнення пені
в сумі 62, 10 грн. (шістдесят дві грн. 10
коп.) відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.03.2014 року.

Суддя
Е.М. Олейняш