Господарський суд Чернігівської
________________________________________________________________________
________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

12.03.2014
Справа № 927/168/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс",

вул. Петровського, 62В, м. Бахмач,
Чернігівська область, 16501;

до відповідача: Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Іванівка» НААН України»,

вул. Перемоги, 5, с. Іванівка,
Борзнянський район, Чернігівська
область, 16433;

про стягнення 86 735,39грн

Суддя А.В.Романенко

за участю представників сторін від:

позивача: М.С.Бахмач, представник за
довіреністю б/н від 03.03.2014;

відповідача: М.М.Серик, представник за
довіреністю №34 від 03.03.2014 /присутня у
судовому засіданні 04.03.2014/; В.Г.Книга,
представник за довіреністю №37 від
11.03.2014 /присутня у засіданні 12.03.2014/.

Відповідно до ст.77 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 04.03.2014 оголошено
перерву до 12.03.2014.

У судовому засіданні 12.03.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення на підставі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Бахмач Нафтосервіс"
подано позов до державного
підприємства «Дослідне господарство
«Іванівка» НААН України» про стягнення
93 804,51грн основного боргу за
поставлений товар по договору поставки
товарів №22/01-13 від 17.01.2013, 2 930,88грн пені
та відповідного судового збору.

До початку судового засідання 04.03.2014
представником відповідача, через
канцелярію суду, подано:

- відзив на позов від 03.03.2014 №33, яким
позовні вимоги визнано в повному
обсязі, повідомлено про часткову
сплату заборгованості у розмірі 10
000,00грн. Несвоєчасну сплату пояснено
тяжким фінансовим становищем;

- клопотання від 03.03.2014 №32 про
розстрочення виконання рішення до
25.08.2014 в зв'язку зі складним фінансовим
та інше.

В обґрунтування клопотання про
розстрочку надано довідку ДП «ДГ
«Іванівка» про наявність
заборгованості з заробітної плати у
розмірі 296,1тис.грн та копію припису ТДІ
з питань праці у Чернігівській області
від 29.01.2014, винесеного за результатами
проведення повторної планової
перевірки.

У судовому засіданні 04.03.2014
представники сторін подали письмові
клопотання про відмову від фіксації
судового засідання технічними
засобами, які прийнято судом.

Для залучення до матеріалів справи
представник позивача подав: власне
письмове підтвердження про
відсутність у провадженні суду чи
іншого органу справ між тими ж
сторонами, про той же предмет та з тих
же підстав; Витяг з ЄДР про включення
відповідача до Держреєстру; копії
власних Витягу з ЄДР, Статуту, наказу
про призначення керівника та протоколу
зборів учасників ТОВ «Бахмач
Нафтосервіс»; розрахунок пені на суму 2
930,88грн та копію відповіді на претензію
від 20.01.2014 №11, якою відповідач
заборгованість у розмірі 93 804,51грн
визнав та повідомив про її погашення
протягом лютого-березня 2014 року.

Одночасно подав письмову заяву б/н та
б/д про зменшення розміру позовних
вимог у частині стягнення основного
боргу на 10 000,00грн, у зв'язку з частковою
сплатою відповідачем заборгованості.

На підтвердження подано копії
платіжних доручень №85 від 07.02.2014 на
суму 5 000,00грн та №97 від 10.02.2014 на суму 5
000,00грн.

Враховуючи подану заяву позивач
просить стягнути з відповідача 83
804,51грн боргу та 2 916,64грн пені.

Заява про зменшення розміру позовних
вимог не суперечить вимогам ст.22
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України), судом
приймається.

З врахуванням даної заяви представник
позивача просив задовольнити позовні
вимоги в розмірі 83 804,51грн боргу та 2
916,64грн пені.

В усних поясненнях наданих у судовому
засіданні представник позивача
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі (з врахуванням вказаної вище
заяви) посилаючись на невиконання
відповідачем договірних зобов'язань по
оплаті отриманого ним товару.

Представник відповідача в усних
поясненнях позовні вимоги визнав у
повному обсязі, підтримав клопотання
про розстрочку виконання рішення у
даній справі посилаючись на викладені
у заяві про розстрочку обставини.

У свою чергу, представник позивача щодо
задоволення клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення у
даній справі заперечив посилаючись на
скрутне фінансове становище
товариства.

З приводу поданого відповідачем
клопотання про розстрочку виконання
рішення у даній справі до 25.08.2014 суд
зазначає наступне.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п.7.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 №9, заяву про надання відстрочки,
розстрочки, зміну способу і порядку
виконання рішення слід розглядати за
правилами ГПК у межах розглянутої
господарським судом справи.

Отже, до подання заяви про надання
розстрочки виконання рішення,
застосовуються такі самі вимоги, як і
до подання позовної заяви, передбачені
ст.ст. 54, 57 ГПК України.

У разі невиконання заявником вимог
вищевказаних статей, заява про
розстрочку виконання рішення
повертається заявникові без розгляду.

Натомість, відповідачем не надано суду
належних доказів на підтвердження
виконання ним вимог чинного
законодавства України щодо
надсилання/вручення позивачу даного
клопотання та доданих до нього
документів, а також не надано суду
належних доказів в обґрунтування
вказаного клопотання.

Враховуючи наведені вище обставини,
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення від 03.03.2014 №32 судом
не розглядається.

У судовому засіданні 12.03.2014:

Представником позивача для залучення
до матеріалів справи подано копії:
видаткових та товарно-транспортних
накладних /на підтвердження поставки
товару/; платіжних доручень та виписки
банку про рух коштів по розрахунковому
рахунку позивача /на підтвердження
часткової оплати поставленого товару/,
а також розрахунок заборгованості, за
яким станом на 16.01.2014 заборгованість
відповідача на користь ТОВ «Бахмач
Нафтосервіс» складає 93 804,51грн.

Зокрема, письмово повідомлено про
наявні у сторін банківські рахунки та
зазначено, що переплату у розмірі
67,49грн, що утворилась при попередніх
розрахунках між сторонами, позивачем
було зараховано на часткове погашення
боргу за видатковою накладною №2016 від
01.11.2013.

Одночасно, представник позивача
письмово повідомив суд про допущення
ним у заяві про зменшення позовних
вимог описки в частині стягнення пені.
Так, ним помилково зазначено про
стягнення 2 916,64грн пені замість 2
930,88грн.

З врахуванням даної заяви позовні
вимоги складають 83 804,51грн боргу та 2
930,88грн пені.

Представником відповідача подано
письмові пояснення б/н та б/д, в яких
суму боргу та пені визнано в повному
обсязі, проте просить пеню не
враховувати, посилаючись на
відсутність у господарства коштів,
неможливість отримати кредити та інше.

Одночасно, не зважаючи на роз'яснення
суду в судовому засіданні 04.03.2014 про
порядок подання заяви про
розстрочку/відстрочку відповідно до
вимог чинного законодавства України,
просить надати відстрочку виконання
рішення на 2 місяці в частині стягнення
основного боргу.

При цьому, належних та допустимих
доказів відповідно до ст.ст.54, 57, 121 ГПК
України ним до даної заяви не додано.

Враховуючи зазначене, письмові
пояснення представника відповідача б/н
та б/д в частині заявленого ним
клопотання про надання відстрочки
терміном на 2 місяці залишається судом
без розгляду.

Дослідивши матеріали справи та подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
господарський суд встановив:

17.01.2013, сторонами укладено Договір
поставки товарів №22/01-13 (надалі -
Договір).

Статтею 712 Цивільного кодексу України
(надалі - ЦК України) визначено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його в підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона передає
або зобов'язується передати майно
(товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до розділу 1 Договору,
постачальник (позивач) зобов'язується
передати у власність покупцю
(відповідачу) нафтопродукти (товар), а
покупець - прийняти та оплатити його
загальну вартість на умовах даного
Договору.

Право власності на товар переходить
від постачальника до покупця на умовах
підписання накладної на товар.

Розділом 3 Договору передбачено,
зокрема, постачання товару
автомобільним транспортом, що
забезпечує його повне збереження,
партіями на підставі заявок покупця
протягом 3-х календарних днів з моменту
отримання заявки.

Покупець зобов'язався протягом 2-х днів
з моменту поставки товару відправити
на склад вантажоодержувача відправити
на адресу постачальника належним чином
оформлену довіреність на отримання
товару в розмірі, вказаному в
накладній.

Згідно з розділом 4 Договору, ціна за
одиницю товару встановлюється
ринковими цінами і включає податки та
обов`язкові платежі, передбачені
чинним законодавством України.

Загальна сума (ціна) Договору сторонами
не обмежується і визначається на
підставі фактично поставленої
продукції та узгодженої на неї ціни.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання умов спірного
Договору передано, а відповідачем
прийнято товар, визначений у
видаткових накладних: №695 від 20.05.2013 на
суму 45 773,26грн; №2016 від 01.11.2013 на суму 46
836,00грн; №2065 від 07.11.2013 на суму 26 573,60грн;
№2118 від 13.11.2013 на суму 23 462,40грн та №2381
від 19.12.2013 на суму 7 980,00грн.

Всього на загальну суму 150 625,26грн.

Факт приймання-передачі товару також
підтверджується довіреностями на
отримання товару №108 від 20.05.2013; №257 від
01.11.2013; №242 від 04.11.2013; №266 від 13.11.2013 та
№288 від 19.12.2013, виданими відповідачем на
ім'я головного інженера Коваленка
Валерія Віталійовича на отримання від
ТОВ «Бахмач Нафтосервіс»
паливно-мастильних матеріалів.

Відповідачем товар отримано, будь-яких
заперечень не надано, отже, враховуючи
положення ст.692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до п. 5.2. Договору,
розрахунки за кожну поставлену партію
товару здійснюються покупцем у
безготівкову порядку - 100% передоплата.

Пунктом 1.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
за №14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» встановлено, що
якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, то відповідно до припису
частини першої ст.692 ЦК України,
покупець за договором купівлі-продажу
повинен оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої ст.530 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач взяті на себе договірні
зобов'язання по оплаті поставленого
товару за вищевказаними видатковими
накладними в повному обсязі та в строк
не виконав.

Розрахувався з позивачем за
поставлений товар частково в сумі 56
820,75грн, що підтверджується наданими
суду копіями платіжних доручень та
випискою банку про рух коштів по
розрахунковому рахунку позивача
/містяться в матеріалах справи/.

Позивачем на адресу відповідача
надсилалась претензія №6 від 16.01.2014 з
вимогою погасити борг у 5-тиденний
термін, натомість відповідач
заборгованість не сплатив.

Матеріали справи містять двосторонньо
підписаний сторонами спору акт
звіряння взаємних розрахунків за
період з 01.10.2013 по 16.01.2014, з якого
вбачається наявність заборгованості
відповідача перед позивачем у розмірі
93 804,51грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
та ст.193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України), суб`єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до
договору, закону, інших правових актів,
а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов`язання відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов`язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Оскільки відповідач отриманий товар
оплатив частково, наявність боргу
визнав, позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню в сумі 83 804,51грн.

Зокрема, умовами п.7.1 Договору сторони
передбачили, що за порушення умов
Договору винна сторона сплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення.

На підставі вищевказаного пункту
Договору позивач просить стягнути з
відповідача 2 930,88грн пені, а саме: по
накладній №2016 від 01.11.2013 за період з
01.11.2013 по 31.01.2014 у сумі 1 448,41грн, по
накладній №2065 від 07.11.2013 за період з
07.11.2013 по 31.01.2014 у сумі 813,95грн та по
накладній №2118 від 13.11.2013 за період з
13.11.2013 по 31.01.2014 у сумі 668,52грн.

З огляду на вимоги ГПК України
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань (п.1.12.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»).

Положеннями ст.216, частини першої ст.218
ГК України визначено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій згідно з
частиною другою ст.217 ГК України є
штрафні санкції, до яких віднесені
штраф і пеня (частина перша ст.230 ГК
України).

Згідно п.3 ст.549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Користуючись своїм правом, суд
здійснив перевірку наданого позивачем
розрахунку пені та дійшов висновку, що
розрахунок позивача не відповідає
чинному законодавству України та
матеріалам справи, а тому підлягає
задоволенню частково у розмірі 2
864,13грн, а саме: по накладній №2016 від
01.11.2013 за період з 02.11.2013 по 31.01.2014 у сумі 1
399,48грн, по накладній №2065 від 07.11.2013 за
період з 08.11.2013 по 31.01.2014 у сумі 804,49грн та
по накладній №2118 від 13.11.2013 за період з
14.11.2013 по 31.01.2014 у сумі 660,16грн.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, господарський суд дійшов
висновку про задоволення позову
частково, а саме в сумі 83 804,51грн
основного боргу та 2 864,13грн пені.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача,
пропорційно розміру задоволених вимог,
підлягає стягненню 1 933,37грн витрат по
сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 87
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Дослідне господарство «Іванівка»
НААН України», вул. Перемоги, 5, с.
Іванівка. Борзнянський район,
Чернігівська область, 16433, ід. код 00729853
(р/р 160018949 ЧОД АТ «Райффайзен Банк
Аваль», м. Чернігів, МФО 353348) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Бахмач
Нафтосервіс», ід. код 34721650 (р/р 160068818 в
«Райффайзен Банк Аваль», м. Чернігів,
МФО 353348) 83 804,51грн боргу, 2 864,13пені та 1
933,37грн витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

3. У решті позову відмовити.

Суддя
А.В. Романенко

Повний текст рішення складено
та підписано 17.03.2014

Суддя
А.В.Романенко