м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19218/13 13.03.14

За позовом Заступника прокурора
Житомирської області в інтересах
держави в особі:

1. Державного агентства
автомобільних доріг України

2. Публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія
"Автомобільні дороги України"

3. Дочірнього підприємства
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія" Автомобільні
дороги України"

до Публічного акціонерного
товариства "Будівельне управління №813"

про стягнення 1124310,13 грн.

Суддя Капцова Т.П.

Представники :

від позивача 1 не з'явився

від позивача 2 Кукуруза В.В. -
пред. за довір.

від позивача 3 Скидчук І.В. - пред.
за довір.

від відповідача Белінський С.С.
- пред. за довір.

прокурор Коваленко Л.Б. -
по посвідченню №307 від 31.09.10р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Заступник прокурора Житомирської
області в інтересах держави в особі
Державного агентства автомобільних
доріг України та Публічного
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" в особі Дочірнього
підприємства "Житомирський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія"
Автомобільні дороги України" звернувся
до Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства "Будівельне
управління №813" про стягнення
1124310,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
прокурор зазначає, що в порушення умов
Договору субпідряду №240 від 01.09.2010р. на
виконання робіт по капітальному
ремонту автомобільної дороги
Київ-Ковель-Ягодин на Люблін, на
дільниці км 234 + 000 - км 238+500, Житомирської
області (а/д Лопатичі-Кам'янка км 0+000 -
км 6+000) (далі - Договір) відповідачем не
були оплачені виконані позивачем 3
роботи, у зв'язку з чим, у відповідача
перед позивачем 3 виникла
заборгованість у розмірі 968 306,64 грн. У
зв'язку з невиконанням відповідачем
грошових зобов'язань за Договором
позивачем нараховано 3 % річних в
розмірі 64 704,11 грн., інфляційні втрати в
розмірі 16 461,21 грн. та пеню в розмірі 74
838,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.10.13р. порушено провадження у
справі №910/19218/13 та призначено розгляд
справи на 18.11.13р.

У судове засідання 18.11.13р. з'явився
прокурор, представник позивача 2 та
представник позивача 3.

Представником позивача 3 долучено до
матеріалів справи додаткові документи.

Представник позивача 1 та представник
відповідача у судове засідання не
з'явилися про причини неявки
повноважних представників суд не
повідомлено.

Прокурором та представниками позивача
2 та позивача 3 заявлено клопотання про
продовження строку розгляду справи на
п'ятнадцять календарних днів.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.11.13р. продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять
календарних днів та відкладено розгляд
справи на 09.12.13р.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
09.12.2013р. справу №910/19218/13 передано для
розгляду судді Картавцевій Ю.В., у
зв'язку з перебуванням судді Капцової
Т.П. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.12.13р. суддею Картавцевою Ю.В.
справу №910/19218/13 прийнято до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 20.01.14р.

09.12.2013р. відповідачем до суду подано
відзив на позовну заяву, в якому
відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував, вказуючи, що
позивачем не виконано всього комплексу
робіт та не надано Кінцевого Акту про
здачу робіт за Договором, у зв'язку з
чим, у відповідача відсутній обов'язок
по оплаті робіт до моменту надання
Кінцевого Акту про здачу робіт.
Зазначаючи, що умовами укладеного
сторонами договору строки оплати не
визначено, відповідач вказує, що мають
застосовуватися правила ч.2.ст.530 ЦК
України. У зв'язку з тим, що було
пропущено строк позовної давності до
вимог про стягнення з відповідача пені,
відповідач просить суд застосувати
строки позовної давності до вимог про
стягнення пені. Також, відповідач у
відзиві звертає увагу, що прокурор
вказуючи орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах - Державне
агентство автомобільних доріг України
(Укравтодор), не вказує, які саме
інтереси цього органу порушені.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
19.12.2013р. справу №910/19218/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.13р. справу №910/19218/13
прийнято до свого провадження суддею
Капцовою Т.П. та призначено розгляд
справи на 20.01.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
19.12.2013р. справу №910/19218/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.13р. суддею Капцовою Т.П.
прийнято справу №910/19218/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 20.01.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
20.01.2014р. справу №910/19218/13 передано для
розгляду судді Лиськову М.О., у зв'язку з
перебуванням судді Капцової Т.П. на
лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.01.14р. суддею Лиськовим М.О.
прийнято справу №910/19218/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 24.02.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
24.01.2014р. справу №910/19218/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.01.14р. справу №910/19218/13
прийнято до свого провадження суддею
Капцовою Т.П. та призначено справу до
розгляду на 24.02.14р.

У судове засідання 24.02.14р. з'явився
представник позивача 2 та представник
відповідача.

Прокурор, представник позивача 1,
представник позивача 3 у судове
засідання не з'явилися про причини
неявки повноважних представників суд
не повідомлено.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.02.14р. відкладено розгляд
справи на 13.03.2014р.

У судове засідання 13.03.14р. з'явились
представник позивача 2, позивача 3,
представник відповідача та прокурор.

Представник позивача 1 у судове
засідання не з'явився, про причини
своєї неявки суд не повідомив.

В матеріалах справи містяться
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень, які
свідчать про те, що позивачем 1 14.10.2013р.,
25.11.2013р., 16.12.13р., 27.01.14р., 03.03.2014р. було
отримано, відповідно, ухвалу суду про
порушення провадження у справі від
07.10.13р., ухвали суду від 18.11.13р., від
09.12.13р., від 24.01.14р. та від 24.02.14р., у
зв'язку з чим, позивач 1 був
повідомлений про дату та час розгляду
справи судом.

Оскільки позивач 1 не з'явився у судове
засідання, незважаючи на належне
повідомлення про час та місце судового
засідання, суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
представника позивача 1.

Представник позивача 2, позивача 3 та
прокурор підтримали заявлені позовні
вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача щодо
задоволення позовних вимог
заперечував з підстав, наведених у
відзиві на позовну заяву та просив суд
застосувати строки позовної давності в
частині позовних вимог про стягнення з
відповідача пені в розмірі 74 838,17 грн.

У судовому засіданні 13.03.14р. відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України)
судом проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2010р. між Відкритим
акціонерним товариством «Будівельне
управління №813» (генпідрядник) та
Філією «Мостова експлуатаційна
дільниця» Дочірнього підприємства
«Житомирський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (субпідрядник)
укладено Договір субпідряду №240 на
виконання робіт по капітальному
ремонту автомобільної дороги
Київ-Ковель-Ягодин на Люблін, на
дільниці км 234 + 000 - км 238+500, Житомирської
області (а/д Лопатичі-Кам'янка км 0+000 -
км 6+000) від 01.09.2010р. (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору,
генпідрядник доручив, а субпідрядник
зобов'язався в порядку та на умовах,
визначених цим Договором виконати
роботи по капітальному ремонту
автомобільної дороги
Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін), на
дільниці км 234 + 000 - км 238+500, Житомирської
області (а/д Лопатичі-Кам'янка км 0+000 -
км 6+000), види та обсяги яких обумовлено в
проектно-кошторисній документації, яка
є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п.2.1. Договору, договірна ціна
робіт за даним Договором становить 6 127
289,00 грн., у т.ч. 20 % ПДВ, що складає 1 021
214,84 грн.

Відповідно до п.5.1. Договору,
генпідрядник проводить розрахунки з
субпідрядником за фактично виконані
роботи на підставі підписаних
сторонами проміжних актів виконаних
робіт - «Актів підрядних робіт» (форма
КБ-2в) та «Довідки про вартість
виконаних підрядних робіт» (форма КБ-3)
згідно п. 2 сумісного наказу
Держкомстату та Держбуду України від
21.06.02 №237/5, але в будь-якому випадку
після отримання грошових коштів від
замовника та при умові фінансування
робіт, котрі доручені субпідряднику,
відповідно до даного Договору.
Генпідрядник має право перерахувати на
розрахунковий рахунок субпідрядника
аванс у розмірі до 30 % від договірної
ціни робіт, що зазначена у п.2.1. цього
Договору, але в будь-якому випадку -
після отримання грошових коштів від
замовника.

Згідно з п.5.2. Договору, кінцевий
розрахунок проводиться після
завершення усього комплексу робіт за
цим Договором та їх здачі у порядку, що
передбачені цим Договором.

Відповідно до п.5.4. Договору,
генпідрядник при проведенні
розрахунків за даним Договором з
субпідрядником утримує 2 % від вартості
субпідрядних робіт на покриття витрат
генпідрядника, пов'язаних із
виконанням зобов'язань щодо
забезпечення технічною, дозвільною та
іншою документацією, координації дій
субпідрядників при виконанні робіт,
приймання виконаних субпідрядником
робіт та інші.

Згідно з п.19.1. Договору, цей договір
набирає чинності з дати підписання
його сторонами і діє до повного
виконання сторонами обов'язків по
цьому договору.

16.05.2011р. між сторонами договору
укладено Додаткову угоду №1 від 16.05.2011р.
до Договору, згідно з п.1 якої сторони
підтвердили та погодили, що філія
«Зарічанська ДЕД» ДП «Житомирський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України» є законним та
повноправним правонаступником філії
«Мостова експлуатаційна дільниця» ДП
«Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України» за
Договором субпідряду №240 від 01.09.2010р. на
виконання робіт по капітальному
ремонту автомобільної дороги
Київ-Ковель-Ягодин на Люблін, на
дільниці км 234 + 000 - км 238+500, Житомирської
області (а/д Лопатичі-Кам'янка км 0+000 -
км 6+000).

Відповідно до п.1.1. Додаткової угоди №1
від 16.05.2011р. Філія «Зарічанська ДЕД» ДП
«Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України»
гарантувала та зобов'язалась
виконувати всі обов'язки та
користуватися правами за Договором,
які, до моменту укладання цієї
Додаткової угоди належали філії
«Мостова експлуатаційна дільниця» ДП
«Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України», як
станом на дату укладання Додаткової
угоди так і в подальшому до повного
виконання зобов'язань за Договором.

Додатковою угодою №1 від 16.05.2011р. було
внесено зміни до Договору щодо
найменування сторін та викладено пп.4.1.
п.4 Договору в новій редакції: «4.1.
Роботи по даному Договору повинні
розпочатись з моменту передачі
субпідряднику проектної, дозвільної,
іншої документації та будівельного
майданчику і завершитись в строк до
31.07.2011р. (включно) з правом дострокового
виконання. Виконання робіт
передбачається Графіком виконання
який є Додатком №2 до даного Договору
та становить невід'ємну частину даного
договору».

Судом встановлено, що субпідрядником
(позивачем 3) виконано роботи,
передбачені Договором, на суму 988 068,00
грн., що підтверджується Актом
приймання виконаних будівельних робіт
за червень 2011 року від 24.06.2011р. на суму
342481,00 грн., Актом приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2011 року
від 24.06.2011р. на суму 645587,00 грн. та
Довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт та витрат за червень 2011
року від 24.06.2011р.

Також, судом встановлено, що
генпідрядником були надані
генпідрядні послуги на суму 19 761,36 грн.
з ПДВ, що підтверджується Актом
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№117 від 30.06.2011р.

Вказані акти підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками останніх, у зв'язку з чим,
приймаються судом як належні докази, що
підтверджують виконання
субпідрядником договірних зобов'язань
та надання генпідрядником
генпідрядних послуг згідно Договору.

Однак, як зазначає прокурор
відповідачем виконані субпідрядником
роботи оплачені не були, у зв'язку з
чим, у відповідача виник борг в розмірі
968 306,64 грн., за вирахуванням суми в
розмірі 19 761,36 грн., яка становить
вартість наданих генпідрядних послуг.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що
на виконання умов Договору ним були
повністю проведені розрахунки з
субпідрядником та не спростовано
належними доказами суму
заборгованості в розмірі 968 306,64 грн.

В обґрунтування необхідності
звернення до суду з позовом в інтересах
держави в особі Державного агентства
автомобільних доріг України та
Публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
в особі Дочірнього підприємства
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія" Автомобільні
дороги України", заступник прокурора
зазначає, що відповідно до Статуту
Дочірнього підприємства «Житомирський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України», затвердженого наказом
Державного агентства автомобільних
доріг України №10 від 13.01.12р.
засновником Дочірнього підприємства
«Житомирський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» є Публічне акціонерне
товариство «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України».

Заступник прокурора вказує, що Дочірнє
підприємство «Житомирський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» належить до сфери управління
Державного агентства автомобільних
доріг України та входить до складу
Публічного акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»,
створеного на виконання Указу
Президента України від 08.11.2001р. «Про
заходи щодо підвищення ефективності
управління дорожнім господарством
України» та Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.02.2002р. №221 «Про
утворення відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України».

В свою чергу, пунктом 2.1. Статуту
Дочірнього підприємства «Житомирський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України», затвердженого наказом
Державного агентства автомобільних
доріг України №10 від 13.01.12р. визначено,
що Дочірнє підприємства «Житомирський
облавтодор» засноване з метою
забезпечення економічних інтересів
держави, задоволення потреб держави,
населення та оборони країни в
удосконаленні і розвитку
автомобільних доріг загального
користування, а тому, дії відповідача
зачіпають інтереси держави в особі
Державного агентства автомобільних
доріг України, Публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
та Дочірнього підприємства
"Житомирський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія" Автомобільні
дороги України".

Відповідно до п. 1 Положення про
Державне агентство автомобільних
доріг України, затвердженого Указом
Президента України №456/2011 від 13.04.2011р.,
Державне агентство автомобільних
доріг України (Укравтодор) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра інфраструктури
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
дорожнього господарства та управління
автомобільними дорогами.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та ст. 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено,
що однією з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договір.

Дослідивши Договір субпідряду №240 від
01.09.2010р. на виконання робіт по
капітальному ремонту автомобільної
дороги Київ-Ковель-Ягодин на Люблін, на
дільниці км 234 + 000 - км 238+500, Житомирської
області (а/д Лопатичі-Кам'янка км 0+000 -
км 6+000), укладений сторонами, суд
прийшов до висновку про те, що за своєю
правовою природою вказаний договір є
договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст.838 ЦК України, підрядник
має право, якщо інше не встановлено
договором, залучити до виконання
роботи інших осіб (субпідрядників),
залишаючись відповідальним перед
замовником за результат їхньої роботи.
У цьому разі підрядник виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.5.1. Договору,
генпідрядник проводить розрахунки з
субпідрядником за фактично виконані
роботи на підставі підписаних
сторонами проміжних актів виконаних
робіт - «Актів підрядних робіт» (форма
КБ-2в) та «Довідки про вартість
виконаних підрядних робіт» (форма КБ-3)
згідно п. 2 сумісного наказу
Держкомстату та Держбуду України від
21.06.02 №237/5, але в будь-якому випадку
після отримання грошових коштів від
замовника та при умові фінансування
робіт, котрі доручені субпідряднику,
відповідно до даного Договору.
Генпідрядник має право перерахувати на
розрахунковий рахунок субпідрядника
аванс у розмірі до 30 % від договірної
ціни робіт, що зазначена у п.2.1. цього
Договору, але в будь-якому випадку -
після отримання грошових коштів від
замовника.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1. ст.854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Таким чином, ч.1. ст.854 ЦК України
передбачено виникнення обов'язку
замовника негайно оплатити роботи
після остаточної їх здачі підрядником.

Оскільки договором не встановлено
інший строк оплати робіт, відповідна
оплата має бути здійснена генеральним
підрядником негайно після прийняття
робіт, незалежно від того, чи пред'явив
йому субпідрядник пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття робіт,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору.

Аналогічна правова позиція наведена в
п.1.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань».

Таким чином, оскільки п.5.1. Договору
сторони узгодили проведення
генпідрядником розрахунків за
фактично виконані роботи на підставі
підписаних сторонами актів виконаних
робіт, відповідач вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
дня, наступного за днем підписання
актів приймання виконаних робіт від
24.06.2011р., а саме, з 25.06.2011р.

Аналогічної правової позиції
притримується Вищий господарський суд
України в Постанові Вищого
господарського суду України від
27.11.2012р. у справі №5002-26/2539-2011-19/16.

При цьому, умова п.5.1.Договору щодо
проведення розрахунків після
отримання грошових коштів від
замовника та при умові фінансування
робіт, судом до уваги не береться, з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відповідно до ч.2 ст.838 ЦК України,
генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу
України передбачено, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважається
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно до ст.511 ЦК України
зобов'язання не створює обов'язку для
третьої особи. У випадках, встановлених
договором, зобов'язання може
породжувати для третьої особи права
щодо боржника та (або) кредитора.

Спірні правовідносини між сторонами
склалися на підставі договору
субпідряду, а тому, обов'язок
підрядника прийняти та оплатити
виконану роботу субпідрядником
витікає з положень ч. 1 ст. 854 ЦК України
та умов Договору і не може ставитися в
залежність від виконання певних дій
третьою особою.

Аналогічна правова позиція наведена в
Постановах Вищого Господарського суду
України №31/171 від 26.10.2010 р., №5023/3071/12 від
20.02.2013р., №8/348 від 27.03.2013р.

Заперечення представника відповідача
про те, що у відповідача відсутній
обов'язок по оплаті робіт, оскільки
позивачем не надано Кінцевого Акту про
здачу робіт, не береться судом до уваги,
з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Як вбачається з п.5.1. Договору сторони
Договору передбачили, що генпідрядник
проводить розрахунки з субпідрядником
за фактично виконані роботи на
підставі підписаних сторонами
проміжних актів виконаних робіт -
«Актів підрядних робіт» (форма КБ-2в) та
«Довідки про вартість виконаних
підрядних робіт» (форма КБ-3).

Таким чином, з огляду на положення п. 5.1.
Договору, суд приходить до висновку про
те, що сторони передбачили порядок,
відповідно до якого, оплата може
здійснюватися на підставі окремих
актів підрядних робіт (форма КБ-2в) та
довідок про вартість виконаних
підрядних робіт (форма КБ-3), а не по
закінченню всього обсягу робіт.

Матеріалами справи, а саме, Актом
приймання виконаних будівельних робіт
за червень 2011 року від 24.06.2011р. на суму
342481,00 грн., Актом приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2011 року
від 24.06.2011р. на суму 645587,00 грн. та
Довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт та витрат за червень 2011
року від 24.06.2011р. доведено прийняття
робіт відповідачем.

Таким чином, підписані відповідачем
без заперечень акти приймання
виконаних будівельних робіт та є
підставою для оплати.

Враховуючи те, що наявність
заборгованості відповідача за
виконані роботи підтверджується
вищезазначеними актами
здачі-приймання виконаних робіт та
довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт та витрат та
приймаючи до уваги те, що відповідачем
в порядку ст. 4-3 та ст. 33 Господарського
процесуального кодексу не було
спростовано наявність заборгованості
та не доведено припинення зобов'язання
будь-яким передбаченим законом
способом в частині суми боргу, суд
вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості за виконані роботи у
розмірі 968 306,64 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
грошових зобов'язань за Договором
позивач в позовній заяві, також,
просить суд стягнути з відповідача 3 %
річних в розмірі 64 704,11 грн., інфляційні
втрати в розмірі 16 461,21 грн. та пеню в
розмірі 74 838,17 грн.

Згідно частини 1 та 2 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного
кодексу України визначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплату
боргу з урахування індексу інфляції та
трьох процентів річних, що є способом
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

Позивач здійснив розрахунок 3 % річних
та інфляційних втрат з суми боргу 968
306,64 грн. за період з 01.07.2011р. по 20.09.2013р.

Суд перевірив надані позивачем
розрахунки трьох процентів річних та
інфляційних втрат з огляду на те, що
відповідач вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
25.06.2011р., а тому, позивач має право на
нарахування 3 % річних та інфляційних
втрат з суми боргу 968 306,64 грн. за
заявлений ним період, а саме з 01.07.11р.
по 20.09.2013р.

За перерахунком суду розмір 3 % річних
становить:

968 306,64 грн. (сума заборгованості) * 3 %
/365* 62 (к-ть днів за період з 01.07.2011 р. по
20.09.2013р.) = 64 704,11 грн.

З огляду на те, що за перерахунком суду
розмір 3 % річних склав 64 704,11 грн., а
позивачем заявлено про стягнення 3 %
річних у розмірі 64 704,11 грн., то позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 3 % річних підлягають
задоволенню.

За перерахунком суду розмір
інфляційних втрат становить:

968 306,64 грн. (сума заборгованості) * 0,979
(зведений індекс інфляції за період з
01.07.2011 р. по 20.09.2013р.) - 968 306,64 грн. = -
20265,94 грн.

З огляду на те, що за перерахунком суду
інфляційні втрати відсутні, а
позивачем заявлено про стягнення
інфляційних втрат у розмірі 16 461,21 грн.,
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача інфляційних втрат
задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач здійснив розрахунок
пені у розмірі 74 838,17 грн. за період з
01.07.11р. по 29.12.11р. з суми боргу 968 306,64 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч.1
ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пеня є
неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових зобов'язань
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Відповідно до п.17.4. Договору, в разі
порушення грошових зобов'язань
(несвоєчасну оплату виконаних робіт,
несвоєчасний перерахунок авансів) при
умові отримання фінансування з
Державного бюджету в повному обсязі у
відповідності з Планом фінансування
згідно затверджених видатків,
генпідрядник сплачує субпідряднику
пеню в розмірі 0,5 % від простроченої
суми за кожен день прострочення.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

З огляду на те, що відповідач
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання з 25.06.2011р., то
позивач має право на нарахування пені в
межах шестимісячного строку від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано, а
саме за період з 25.06.2011р. по 24.12.11р.

За перерахунком суду, в межах періоду
заявленого позивачем, розмір пені,
розрахований судом виходячи з
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня, з суми
боргу 968 306,64 грн. за період з 01.07.11р. по
24.12.11р. становить 72 782,17 грн.

В той же час, 09.12.2013р. відповідачем до
суду подано відзив на позовну заяву, в
якому відповідачем заявлено
клопотання про застосування строків
позовної давності до вимог позивача
про стягнення з відповідача пені.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України, для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Згідно з п. 1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Згідно ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як було встановлено судом вище,
відповідач вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
25.06.2011р., в той час, як прокурор
звернувся з позовом до суду лише 01.10.13р.,
що вбачається з поштового штемпеля на
конверті, в якому до суду направлялась
позовна заява.

За таких обставин пропущено річний
строк позовної давності, встановлений
для звернення до суду з вимогою про
стягнення з відповідача пені, у зв'язку
з чим, позовні вимоги про стягнення з
відповідача пені, нарахованої
позивачем за період з 01.07.11р. по 29.12.11р.,
задоволенню не підлягають.

При цьому, заперечення представника
позивача 2 про те, що прокурору не було
відомо про порушення відповідачем
обов'язку по оплаті виконаних робіт до
звернення з позовом до суду, у зв'язку з
чим, строк позовної давності не
пропущено, не береться судом до уваги, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.29 ГПК України, у
разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача. У разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах
держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду,
прокурор набуває статусу позивача.

З огляду на те, що прокурор звернувся
до господарського суду з позовною
заявою в інтересах держави в особі
Державного агентства автомобільних
доріг України, Публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
Дочірнього підприємства "Житомирський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія" Автомобільні дороги України"
і ним було визначено орган,
уповноважений здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах, то
статус позивачів у справі набувають
Державне агентство автомобільних
доріг України, Публічне акціонерне
товариство "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
Дочірнє підприємство "Житомирський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія" Автомобільні дороги
України", а не прокурор.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 10
від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів",
початок перебігу позовної давності
визначається за правилами статті 261 ЦК
України. Якщо у передбачених законом
випадках з позовом до господарського
суду звернувся прокурор, що не є
позивачем, то позовна давність
обчислюватиметься від дня, коли про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила, довідався або мав
довідатися саме позивач, а не прокурор.

Таким чином, доводи представника
позивача 2 про те, що строк позовної
давності за вимогою про стягнення пені
не пропущено, оскільки прокурор
довідався про порушення права позивача
напередодні звернення з позовом до
суду, є помилковими.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у
спорах, що виникають при виконанні
договорів судовий збір покладається
на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Будівельне управління №813"
(02660, м.Київ, вул.Магнітогорська, буд.1,
оф.302, ) на користь
Дочірнього підприємства «Житомирський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (10003, м.Житомир, Богунський
район, вул.Перемоги, буд.75, ) 968 306 (дев'ятсот шістдесят вісім
тисяч триста шість) грн. 64 коп. - суми
основного боргу та 64 704 (шістдесят
чотири тисячі сімсот чотири) грн. 11 коп.
- 3 % річних.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Будівельне управління №813"
(02660, м.Київ, вул.Магнітогорська, буд.1,
оф.302, ) в дохід
державного бюджету України 20 660
(двадцять тисяч шістсот шістдесят) грн.
22 коп. - судового збору.

5. Стягнути з Дочірнього підприємства
«Житомирський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (10003, м.Житомир,
Богунський район, вул.Перемоги, буд.75,
) в дохід державного
бюджету України 1825 (тисячу вісімсот
двадцять п'ять) грн. 98 коп. - судового
збору.

6. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 18.03.14 р.

Суддя
Капцова Т.П.