ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.03.2014
Справа № 905/66/14

за позовом ОСОБА_1, м. Маріуполь,
Донецька область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю спільного
українсько-польського підприємства
«Регалс», м. Маріуполь, Донецька
область

про визнання недійсним протоколу
загальних зборів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_2, Польща

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю спільного
українсько-польського підприємства
«Регалс» (далі - відповідач) про
визнання недійсним протоколу
загальних зборів від 11.07.2012.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що загальні збори
учасників відповідача, учасником якого
є позивач, 11.07.2012 не проводились,
протокол загальних зборів
сфальсифікований і оформлений в
порушення статуту відповідача та
законодавства України, з огляду на те
що, зокрема, позивач про проведення
загальних зборів засновників не
повідомлявся, участі у зазначених
зборах він не приймав та не підписував
зазначений протокол.

18.02.2014 позивачем була подана заява про
збільшення позовних вимог, відповідно
до якої останній просить: визнати
недійсним протокол загальних зборів
від 11.07.2012 та рішення загальних зборів
від 11.07.2012.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
проти задоволення позову не
заперечував.

Ухвалою суду від 03.03.2014 до участі у
справі залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_2
(далі - третя особа).

В судовому засіданні 03.03.2014
оголошувалась перерва з 11 год. 30 хв. до
15 год. 00 хв. 03.03.2014 для надання
представнику третьої особи часу для
ознайомлення з матеріалами справи.

Після перерви, через канцелярію суду
представником третьої особи була
подана заява про продовження строку
розгляду справи на 15 днів, оскільки
представник третьої особи не має
можливості ознайомитись з матеріалами
справи.

Суд, заслухавши представників позивача
та третьої особи, дослідивши письмові
докази у судовому засіданні, встановив
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Рішенням загальних зборів учасників
відповідача, оформленим протоколом від
09.04.2012, була затверджена нова редакція
статуту відповідача (а.с.12-24).

Згідно п. 1.2 статуту відповідача
товариство засновано на власності
громадянина Польщі - ОСОБА_2 та
громадянина України - ОСОБА_1.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серія АА,
№112736, станом на 11.07.2012, засновниками
(учасниками) відповідача є: ОСОБА_1 з
розміром внеску до статутного фонду -
27 043грн. 50коп. та ОСОБА_2 з розміром
внеску до статутного фонду - 1 823 421грн.
(а.с.7).

Як визначено п.п.5.1.1 п.5 статуту, вищим
органом управління товариством є
загальні збори учасників. Загальні
збори складаються з учасників
товариства або призначених ними
представників. Представники учасників
можуть бути постійними, або
визначеними на певний строк.

Рішенням загальних зборів учасників
відповідача від 11.07.2012, оформленим
протоколом загальних зборів учасників
відповідача від 11.07.2012 було
постановлено укласти договір
купівлі-продажу автомобіля МАН 26.403
НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2,
напівпричепи державний номер НОМЕР_3 1998
року випуску, причепа фургона Kaessbohrer
WKK41800001, вантажного автомобіля ГАЗ-33023-14,
діропробивний прес з роб. блоком
«Амадей» на суму 235650 грн. між
ТОВ СП «Регалс» та ТОВ
«Спецторгобладання» (а.с.8).

Способи захисту цивільних прав та
інтересів визначені статтями 16 ЦК
України та ст. 20 Господарського кодексу
України (далі - ГК України). Так, статтею
20 ГК України визначено, що права та
законні інтереси суб'єктів
господарювання захищаються шляхом,
зокрема, визнання повністю або
частково недійсним актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів.

Предметом корпоративних спорів можуть
бути, зокрема, вимоги про визнання
недійсним актів органів управління
господарського товариства, а саме,
рішень загальних зборів учасників,
оскільки саме ці рішення породжують
певні правові наслідки, спрямовані на
регулювання господарських відносин, і
мають обов'язковий характер для
суб'єктів цих відносин.

Статтею 60 Закону України «Про
господарські товариства» передбачено,
що організація ведення протоколу
спрямована на фіксацію процедури
ведення зборів та прийняття рішень
зборами учасників товариства з
обмеженою відповідальністю.

Протокол є лише способом фіксації
розгляду запропонованих зборам
товариства питань і результатів їх
вирішення. Отже, в разі незгоди з
прийняттям рішень на зборах учасників
товариства, учасник вправі звернутися
до суду з позовом про визнання
недійсним саме рішення зборів
засновників товариства, а не протоколу,
яким вони оформлені.

Крім того, у п.20 постанови Пленуму
Верхового суду України «Про практику
розгляду судами корпоративних спорів»
від 24.10.2008 №13 визначено, що у судовому
порядку недійсним може бути визнано
рішення загальних зборів учасників
товариства, а не протокол загальних
зборів. Протокол є документом, який
фіксує прийняття рішення загальними
зборами, і не є актом за змістом ст. 20 ГК
України.

Пунктом 10 зазначеної постанови
встановлено, що судам при вирішенні
корпоративних спорів необхідно
звернути увагу на неможливість
застосування таких способів захисту
прав та законних інтересів осіб, не
передбачених чинним законодавством,
зокрема статтею 16 ЦК та статтею 20 ГК, та
не випливають із положень
законодавства. Господарський суд
встановивши, що предмет позову не
відповідає встановленим законом
способам захисту прав, повинен
відмовити в позові, а не припинити
провадження у справі у зв'язку з тим, що
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що
аналіз чинного законодавства дозволяє
зробити висновок про те, що обраний
позивачем спосіб захисту, який
фактично полягає у оспорюванні
протоколу загальних зборів,
законодавством не передбачений, на
підставі чого суд дійшов висновку про
те, що предмет позову не відповідає
встановленим способам захисту прав.

Суд відмовляє в задоволенні заяви про
збільшення позовних вимог виходячи з
наступного.

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним протоколу
загальних зборів учасників
відповідача.

18.02.2014 позивачем до суду була надана
заява про збільшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просив
визнати недійсним протокол зборів
учасників ТОВ СП «Регалс» від
11.07.2012 та рішення загальних зборів
учасників ТОВ СП «Регалс» від 11.07.2012.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач
вправі, зокрема, до прийняття рішення
по справі збільшити розмір позовних
вимог.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 №18, під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже,
у разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

Таким чином, збільшити можливо саме
розмір позовних вимог, а не їх
кількість, та отже лише щодо вимог
майнового характеру. Однак, позивачем в
позовній заяві заявлена вимога
немайнового характеру, а відтак
збільшити розмір позовних вимог у
зазначеній справі неможливо.

Враховуючи вищенаведене, суд розцінює
зазначену заяву позивача як заяву про
зміну предмету позову.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), зокрема, до початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Отже, позивач вправі змінити предмет
позову тільки до початку розгляду
справи по суті.

Розгляд справи №905/66/14 по суті був
розпочатий 04.02.2014, про що зазначено в
протоколі судового засідання від 04.02.2014
(а.с.31).

Суд відмовляє в задоволенні заяви
представника третьої особи про
продовження строку розгляду справи на
15 днів, з огляду на надання часу
представнику третьої особи для
ознайомлення з матеріалами справи,
яким останній не скористався, доказів
на підтвердження неможливості
ознайомитись з матеріалами справи не
надав та враховуючи закінчення строку
розгляду справи передбаченого ч.1 ст. 69
ГПК України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 69 ГПК
України, суд за клопотанням сторони
продовжує розгляд справи у виняткових
випадках, з урахуванням особливостей
розгляду спору.

Представником третьої особи в
зазначеній заяві не обґрунтована
винятковість випадку та не зазначено
які саме особливості розгляду спору на
думку заявника є підставою для
продовження строку розгляду справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на
підставі ст. 38 ГПК України,
господарський суд витребовує докази за
наявності відповідного клопотання, у
разі неможливості самостійно надати
докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Господарські витрати розподілити
відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, через
господарський суд, який розглянув
справу.

Повне рішення складено 11 березня 2014
року.

Суддя
О.В.
Говорун