м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1298/14 24.02.14
За позовом дочірнього
підприємства «АТЛ Україна»
До відповідача товариством з
обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ
Про визнання недійсним
договору про надання юридичних послуг
Суддя Ковтун С.А.
Представники сторін:
від позивача Сташків К.І. (за дов.)
від відповідача не з'явились
Обставини справи:
До господарського суду міста Києва
звернулося з позовом дочірнє
підприємство «АТЛ Україна» до
товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕКСПЕРТ КОНСАЛТ
ГРУПП» про визнання недійсним договору
№ 011211/2 про надання юридичних послуг
Позовні вимоги мотивовані тим, що
договір було підписано від імені
відповідача не уповноваженою особою,
оскільки вона на той час не була
директором товариства. Вказана
обставина, на думку позивача, є
підставою недійсності договору.
Ухвалою суду від 03.02.2014 р. порушено
провадження у справі №910/1298/14, розгляд
останньої призначено на 24.02.2014 р..
Відповідач у наданому суду відзиві
позовні вимоги відхилив, зазначивши, що
директор, який підписав спірний
договір, має достатній обсяг
повноважень для його укладення.
Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва встановив:
01.12.2011 р. між дочірнім підприємством
«АТЛ Україна» (замовником) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕКСПЕРТ КОНСАЛТ
ГРУПП» (виконавцем) укладено договір
№011211/2 про надання юридичних послуг
Предметом Договору є надання
відповідачем за замовленням позивача
за плату юридичних послуг.
У Договорі зазначено, що від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕКСПЕРТ КОНСАЛТ
ГРУПП» Договір укладено директором
Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного
Кодексу України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного
Кодексу України правочини між
юридичними особами належить вчиняти у
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою (ч. 2 ст. 207
Цивільного Кодексу України).
Правовідносини, які виникають між
юридичної особою та її органом, є
представництвом, яке ч. 1 ст. 237
Цивільного кодексу України визначено
як обов'язок або право однієї сторони
вчиняти правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.
Згідно з ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу
України орган або особа, яка відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень. У відносинах із третіми
особами обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.
Таким чином, виходячи з правової
конструкції як ст. 92 ЦК України, так і
ст. 241 ЦК України, яка передбачає
наслідки вчинення правочинів з
перевищенням повноважень, оскільки
представник діє від імені та в
інтересах юридичної особи, право на
оскарження вчиненого ним правочину у
зв'язку з перевищенням повноважень
належить саме даній юридичні особі, а
не іншій стороні за ним.
Відсутність повноважень у
представника на вчинення правочину за
умови не схвалення його (правочину)
юридичною особою свідчить про
відсутність підстав вважати юридичну
особу зобов'язаною за правочином, тобто
такою, для якої правочин строює, змінює
чи припиняє цивільні права та
Саме таким чином відбувається захист
прав та охоронюваних інтересів
юридичної особи від неправомірних дій
її представника, що є необхідною умовою
для звернення з позовом до суду (ст. 1
В свою чергу, оскаржуючи правомірність
правочину внаслідок відсутності
повноважень представника іншої
сторони за договором не відбувається
захисту інтересів позивача, оскільки у
нього не існують відносини
представництва з даним представником.
Фактично, позов подано не з метою
захисту власних інтересів позивача, а
переслідує захист прав відповідача від
можливих неправомірних дій його
директора, що, в свою чергу, свідчить
про відсутність визначеного ст. 1 ГПК
України права позивача на звернення до
господарського суду.
Відсутність даного права є підставою
для відмови у позові.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд
В задоволені позову відмовити
Рішення підписано 07.03.2014 р.

СуддяС. А. Ковтун