КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р.
справа№ 910/11605/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

за участю представників: позивача
- Соловйова Н.А.

відповідача - Полозов К.П.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика»

на рішення господарського суду м. Києва
від 19.12.2013 р.

у справі № 910/11605/13 (суддя - Полякова К.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Таврика»

до Публічного акціонерного товариства
«Трест «Південзахідтрансбуд»

про визнання недійсними договорів про
розірвання (припинення) договорів
іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Таврика» (далі -
позивач) звернулось з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Трест «Південзахідтрансбуд» (далі -
відповідач) про визнання недійсними:

- договору про розірвання (припинення)
договору іпотеки, укладеного між АТ
«Банк Таврика» та ПАТ «Трест
«Південзахідтрансбуд», посвідченого
21.12.2004 р. Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 8733;

- договору про розірвання (припинення)
договору іпотеки, укладеного між АТ
«Банк Таврика» та ПАТ «Трест
«Південзахідтрансбуд», посвідченого
21.12.2004 р. Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 8735.

Рішенням господарського суду м. Києва у
справі № 910/11605/13 від 19.12.2013 р. у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду м. Києва від 19.12.2013
р., Публічне акціонерне товариство
«Банк «Таврика» подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржуване рішення суду та прийняти
нове рішення про повне задоволення
позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
позивач зазначає, що розірвання
договорів іпотеки від 21.12.2004 р. за
реєстровим № 8733 та № 8735 було здійснено
з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки скасування
іпотечного обтяження може позбавити
позивача можливості отримати у
власність належні їм об'єкти
інвестування.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 31.01.2014 р.,
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя - Буравльов С.І., судді
- Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.01.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/17230/13, а розгляд справи
призначено на 18.02.2014 р.

18.02.2014 р. у зв'язку з неявкою
представника відповідача розгляд
справи було відкладено до 27.02.2014 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

З метою забезпечення виконання ПАТ
«Трест «Південзахідтрансбуд» своїх
обов'язків за Угодою про організацію
спорудження об'єкта будівництва № 21/12
від 21.12.2004 р. - першої та другої секцій
житлового будинку з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
по вул. Щорса, 44 в м. Києві між ним та ПАТ
Банк «Таврика» було укладено іпотечні
договори.

Так, 21.12.2004 р. між Акціонерним
товариством «Банк «Таврика»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Банк «Таврика»
(далі - іпотекодержатель), та Відкритим
акціонерним товариством «Трест
«Південзахідтрансбуд»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Трест
«Південзахідтрансбуд» (далі -
забудовник, іпотекодавець), було
укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Каплуном Ю.В., за реєстровим
номером 8733 (далі - договір № 1).

Також, 21.12.2004 р. між Акціонерним
товариством «Банк «Таврика»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Банк «Таврика»
(далі - іпотекодержатель), та Відкритим
акціонерним товариством «Трест
«Південзахідтрансбуд»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Трест
«Південзахідтрансбуд» (далі -
забудовник, іпотекодавець), було
укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Каплуном Ю.В., за реєстровим
номером 8735 (далі - договір № 2).

Як передбачено п. 1.1 вказаних іпотечних
договорів, ці договори укладені з метою
забезпечення виконання зобов'язань
іпотекодавця перед іпотекодержателем
за Угодою про організацію спорудження
об'єкта будівництва № 21/12, що укладена
сторонами 21.12.2004 р.

Відповідно до п. 1.2 договору № 1 об'єктом
будівництва відповідно до Угоди є
перша секція у групі житлових будинків
з об'єктами соціальної інфраструктури
та вбудовано-прибудованими
приміщеннями соціального і
адміністративного призначення. Місце
розташування: вул. Щорса, 44 у
Печерському районі м. Києва.

Відповідно до п. 1.2 договору № 2 об'єктом
будівництва відповідно до Угоди є
друга секція у групі житлових будинків
з об'єктами соціальної інфраструктури
та вбудовано-прибудованими
приміщеннями соціального і
адміністративного призначення. Місце
розташування: вул. Щорса, 44 у
Печерському районі м. Києва.

Згідно з п. 10.8 договорів іпотеки
вказані договори набирають чинності з
моменту підписання сторонами та
нотаріального посвідчення. Одночасно з
нотаріальним посвідченням договору № 1
та договору № 2 накладається заборона
відчуження предмету іпотеки.

30.11.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством Банк «Таврика» та
Публічним акціонерним товариством
«Трест «Південзахідтрансбуд» було
укладено договір про розірвання
(припинення) договору іпотеки,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського округу Каплуном
Ю.В. за реєстровим № 8733.

Вказаний договір посвідчено
нотаріусом Київського нотаріального
округу та зареєстровано за № 12252.

Також, 30.11.2012 р. між Публічним
акціонерним товариством Банк
«Таврика» та Публічним акціонерним
товариством «Трест
«Південзахідтрансбуд» було укладено
договір про розірвання (припинення)
договору іпотеки, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського округу Каплуном Ю.В. за
реєстровим № 8735.

Вказаний договір посвідчено
нотаріусом Київського нотаріального
округу та зареєстровано за № 12254.

Відповідно до п. 1 обох договорів про
розірвання (припинення) предмету
іпотеки сторони дійшли взаємної згоди
припинити договір іпотеки, посвідчений
21.12.2004 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 8733,
та договір іпотеки, посвідчений 21.12.2004
р. приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Каплуном Ю.В. за реєстровим № 8735.

Позивач вважає, що розірвання
іпотечного договору від 21.12.2004 р. за
реєстровим № 8733, та іпотечного
договору від 21.12.2004 р. за реєстровим №
8735 було здійснено з порушенням вимог
чинного законодавства.

Згідно зі ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до п. 1 ст.208 ЦК України
правочин між юридичними особами
належить вчиняти в письмовій формі.

Як передбачено ч. 1 ст. 209 ЦК України,
правочин, який вчинений в письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню у випадках встановлених
законом або за домовленістю сторін.

Також, ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» передбачає дотримання
нотаріального посвідчення договору
іпотеки нерухомого майна та об'єктів
незавершеного будівництва.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна
або розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Як передбачено ст. 651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК
України. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями ст. 203 ЦК України
передбачені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину. Зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 5 п. 2.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
настання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначити в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п. 1, 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» при розгляді
справ про визнання правочинів
недійсними суди залежно від предмета і
підстав позову повинні застосовувати
норми матеріального права, якими
регулюються відповідні відносини, та
на підставі цих норм вирішувати справи.
Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до ст.ст. 1, 8 Конституції
України, відповідність чи
невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину. Правочин
може бути визнаний недійсним лише з
підстав, визначених законом.

Таким чином, вирішуючи спір про
визнання угоди недійсною необхідно
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод
недійсними і настання відповідних
наслідків, а саме: відповідність змісту
угод вимогам закону; правоздатність
сторін за угодою; у чому конкретно
полягає неправомірність дій сторони та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.
Порядок створення органів юридичної
особи встановлюється установчими
документами та законом. Орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Згідно з п. 3.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. № 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» відповідно до пункту «і»
частини п'ятої статті 41 і статті 59
Закону України «Про господарські
товариства» до компетенції загальних
зборів учасників товариства з
обмеженою відповідальністю віднесено
затвердження договорів, укладених на
суму, що перевищує вказану в статуті
товариства. Цими нормами передбачено
не укладення договорів, а їх
затвердження.

Встановлено, що договір про розірвання
(припинення) договору іпотеки,
посвідчений 21.12.2004 р. приватним
нотаріусом Київського міського округу
Каплуном Ю.В. за реєстровим № 8733, та
договір про розірвання (припинення)
договору іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського округу Каплуном Ю.В. за
реєстровим № 8735, були укладені
сторонами 30.11.2012 р. у письмовій формі,
посвідчені нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Каплуном Ю.В. та зареєстровані у
реєстрі за № 12252 та № 12254 відповідно.

Вищевказані договори про розірвання
(припинення) іпотечних договорів були
підписані:

- з боку ПАТ «Банк «Таврика» - тимчасово
виконуючою обов'язки Голови правління
банку, яка діяла на підставі статуту
товариства та протоколу засідання
Наглядової Ради АТ «Банк «Таврика» №
НР/21/11/2012/06 від 21.11.2012 р.;

- з боку ПАТ «Трест
«Південзахідтрансбуд» Головою
правління, якій діяв на підставі
статуту товариства та протоколу
загальних зборів акціонерів № 28/04-2012
від 28.04.2012 р.

Дані договори підписані у присутності
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу - Каплуна Ю.В.,
який встановив дієздатність осіб, що
підписали договори.

Таким чином, оскаржувані договори про
розірвання (припинення) договору
іпотеки були укладені між сторонами з
дотриманням вимог чинного
законодавства, а скаржником не було
наведено обставин, відповідно до яких
вказані договори можуть бути визнані
недійсними.

Як передбачено в п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 р. № 9, відповідно до статей 215 та
216 ЦК вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Встановлено, що оспорювані договори не
порушують права позивача, так як його
зобов'язання за угодою про організацію
спорудження об'єкта будівництва № 21/12
від 21.12.2004 р. залишаються незмінними.

Стосовно доводів скаржника про те, що
скасування іпотечного обтяження може
позбавити позивача можливості
отримати у власність належні їм об'єкти
інвестування, колегія зазначає, що це
лише припущення останнього, не
підтверджене належними доказами.

За таких обставин, місцевий суд дійшов
правильного висновку, що вимоги
позивача про визнання недійсними:
договору про розірвання (припинення)
договору іпотеки, укладеного між АТ
«Банк Таврика» та ПАТ «Трест
«Південзахідтрансбуд», посвідченого
21.12.2004 р. Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 8733,
та договору про розірвання (припинення)
договору іпотеки, укладеного між АТ
«Банк Таврика» та ПАТ «Трест
«Південзахідтрансбуд», посвідченого
21.12.2004 р. Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 8735,
є необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів як необґрунтовані.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення Господарського суду м. Києва
від 19.12.2013 р. прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» залишити без задоволення,
рішення господарського суду м. Києва
від 19.12.2013 р. у справі № 910/11605/13 - без
змін.

2. Матеріали справи № 910/11605/13 повернути
до господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран