м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1609/14 04.03.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «БІОХІМЕКСІМ»До
Міністерства оборони
УкраїниПростягнення 562 967, 10 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Коваленко Г.М. - дов.

Від відповідача Ковальчук І.В. -
дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача на
свою користь суму грошових коштів в
розмірі 562 967, 10 грн. за Договором про
поставку для державних потреб
матеріально-технічних засобів речової
служби за №286/3/13/14 від 18.06.2013р.

04.03.2014р. Відповідач в судовому
засіданні надав відзив на позовну
заяву, в якому проти позову заперечив.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2013 року між Товариством
з обмеженою відповідальністю
«БІОХІМЕКСІМ» (Позивачем) та
Міністерством оборони України
(Відповідачем) було укладено Договір
про поставку для державних потреб
матеріально-технічних засобів речової
служби № 286/3/13/14, згідно умов якого
Позивач зобов'язувався поставити
Відповідачеві до 27 червня 2013 року мило,
засоби мийні та засоби для чищення
(мило туалетне тверде «Класичне» без
обгортки у формі кусків по 100 г) на
загальну суму 562 967,10 грн. (п'ятсот
шістдесят дві тисячі дев'ятсот
шістдесят сім гривень 10 копійок) в тому
числі ПДВ 93 827,85 грн. (дев'яносто три
тисячі вісімсот двадцять сім гривень 85
копійок), а Відповідач зобов'язувався
забезпечити приймання та оплату товару
в асортименті, кількості, у строки
(терміни) вказані у Договорі.

Судом встановлено, що на
виконання умов Договору 25 червня 2013
року Позивач поставив вказаний товар у
відповідній кількості та якості
Відповідачеві. На підтвердження даного
факту в матеріалах справи є акти
прийому речового майна, акт
приймального контролю якості та
повідомлень-підтверджень про
прийняття та оприбуткування товару.

Враховуючи положення пунктів п.4.1.
та п.4.2. договору оплата за фактично
поставлений товар повинна бути
здійснена протягом 90 банківських днів
з дати надання Позивачем належним
чином оформленого рахунку-фактури на
поставлений товар, до рахунку-фактури
додаються акт приймального контролю,
видаткова накладна та
повідомлення-підтвердження.

Матеріали справи свідчать, що
Позивач свої зобов'язання по Договору
виконав в повному обсязі, проте
Відповідач взяті на себе зобов'язання
по оплаті отриманого Товару не виконав.
В результаті неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань за
Відповідачем утворилась
заборгованість перед Позивачем, яка
становить 562 967,10 грн.

Матеріалами справи підтверджено,
що 15 жовтня 2013 року Позивач звернувся
до Відповідача з претензією для
досудового врегулювання спору. Проте,
відповіді не отримав.

19 листопада 2013 року Позивач
вдруге звернувся до Відповідача з
вимогою про сплату заборгованості, але
Відповідач, порушуючи норми чинного
законодавства, відповіді так і не
надав.

Оцінюючи наявні в матеріалах
справи документи та досліджуючи в
судовому засіданні докази,
Господарський суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

За своєю правовою природою
укладений між сторонами договір є
договором поставки.

Згідно зі ст. 265 ГК України та 712 ЦК
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Стаття 655 ЦК України передбачає,
що за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу.

За видатковими накладними,
належні копії яких знаходяться в
матеріалах справи, позивач поставив
відповідачу товар, визначений
договором, на загальну суму 562 967, 10 грн.

Згідно зі ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Відповідачем
отриманий товар на суму 562 967, 10 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися - належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Відповідно
до ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином та
відповідно до закону, інших правових
актів, договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського
кодексу України, кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим кодексом, іншими законами або
договором.

Факт наявності боргу у
Відповідача за спірним договором
поставки товарів у сумі 562 967, 10 грн.
Позивачем належним чином доведений,
документально підтверджений і
Відповідачем не спростований, і тому ця
сума має бути стягнута з відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм
закону, відповідачем належним чином
протягом розгляду справи не було
надано належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню у загальній сумі 562 967, 10
грн.

Витрати по оплаті судового збору,
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на відповідача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства оборони
України (03168, м. Київ, Повітрофлотський
проспект, 6; Код: 00034022) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БІОХІМЕКСІМ» (02091, м.
Київ, Харківське шосе, 152, оф. 92; Код:
37387344) суму грошових коштів в розмірі 562
967 (п'ятсот шістдесят дві тисячі
дев'ятсот шістдесят сім) грн.10 коп. та 11
259 (одинадцять тисяч двісті п'ятдесят
дев'ять) грн. 34 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.04.2014р.

Суддя
І.І.Борисенко