КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.
Справа№ 34/497-51/466

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача Балик І.М. -
дов. №240214-1 від 04.02.2014р.

Карауш А.О. -
дов. №080114-2 від 08.01.2014р.

від відповідача Вілько Н.Г. -
дов. №1 від 02.01.2014р.

від третьої особи Куцький Д.В. -
дов. №1 від 10.10.2013р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційні скарги 1) Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ньюко»

2) Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»

на рішення

господарського суду міста Києва

від 30.12.2013р. (головуючий
суддя Пригунова Л.Б.,

судді:
Гулевець О.В., Спичак О.М.)

у справі №34/497-51/466

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ньюко»

(далі - ТОВ «Ньюко»)

до Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна

страхова компанія
«Інго Україна»

(далі - ПрАТ «АСК
«Інго Україна»)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»

(далі - ПАТ «ОТП
Банк»)

про стягнення 36 194 727,69
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 30.12.2013р. у справі №34/497-51/466 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив скасувати
та прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги. В обґрунтування своїх
вимог зазначив, що при ухваленні
оскарженого рішення місцевим судом
порушено норми матеріального та
процесуального права, а саме ст.ст.525, 526,
629, 979, 988 ЦК України, ч.1 ст.193, п.1 ст.352 ГК
України, ст.35 ГПК України, ч.2 ст.8, ч.1
ст.16, п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про
страхування». За твердженнями позивача
рішення прийнято з: неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи; недоведеністю обставин, які
місцевий суд визнав встановленими;
невідповідністю висновків обставинам
справи; порушенням норм матеріального
та процесуального права. Зокрема,
внаслідок неправильного тлумачення
судом першої інстанції положень
договору страхування №300106133 від
22.05.2008р. (далі - Договір страхування)
безпідставно не віднесено до переліку
страхових випадків встановлений
вироком Приморського районного суду
міста Одеси від 23.05.2011р. підпал, відтак
порушено ст.8 Закону України «Про
страхування». Крім цього, на думку
позивача, місцевим судом допущено
порушення норм процесуального права
щодо призначення у справі повторної
судової експертизи тощо.

Не погодившись із рішенням суду від
30.12.2013р. у справі №34/497-51/466 ПАТ «ОТП
Банк» також оскаржило його в
апеляційному порядку, просило
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.
В обґрунтування своїх вимог зазначило,
що місцевим судом не взято до уваги
настання страхового випадку. За
твердженнями третьої особи, матеріали
справи не містять доказів на
підтвердження тих обставин, що
причиною пожежі є ремонтні роботи чи
відсутність охорони застрахованого
майна, натомість наявний вирок
Приморського районного суду міста
Одеси від 23.05.2011р., яким підтверджено, що
причиною пожежі був підпал тощо. ПАТ
«ОТП Банк» також наполягає на
допущенні місцевим судом порушень
вимог процесуального права щодо
призначення у справі повторної судової
експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.01.2014р.
апеляційні скарги прийнято до
провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено
розгляд справи на 25.02.2014 року.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014р., в
зв'язку з перебуванням судді Алданової
С.О. у відпустці, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Жук Г.А., Коршун Н.М.

В судовому засіданні 25.02.2014р. на
підставі ст.77 ГПК України було
оголошено перерву на 11.03.2014 року.

Представники позивача в судовому
засіданні доводи скарг підтримали,
просили їх задовольнити, оскаржене
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позовні вимоги задовольнити за
наведених в скаргах підстав.

Представник третьої особи доводи скарг
також підтримав, просив їх
задовольнити, оскаржене рішення
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги повністю
за наведених в обох скаргах підстав.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи обох апеляцій
заперечив, просив не брати їх до уваги,
рішення місцевого суду як законне та
обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу,
розглянувши доводи апеляційних скарг,
дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, виходячи з
вимог чинного законодавства,
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що скарги не підлягають
задоволенню за таких обставин.

Так, 29.07.2009 р. ТОВ «Ньюко» звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Закритого акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна»,
правонаступником якого є ПрАТ «АСК
«Інго Україна», про стягнення на
користь Закритого акціонерного
товариства «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», суми боргу з урахуванням індексу
інфляції в розмірі 6 024 753,59 грн., 130 289,11
грн. трьох процентів річних та пені в
розмірі 1 038 638,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано
невиконанням відповідачем зобов'язань
за Договором страхування, за умовами
якого він зобов'язаний при настанні
страхового випадку відшкодувати
позивачу заподіяну матеріальну шкоду в
межах страхової суми, та порушенням
передбачених п.п.16.5, 16.6, 16.8 Договору
страхування строків розгляду питання
про виплату страхового відшкодування
тощо.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 29.09.2010р. у справі №34/497,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 05.07.2011р., в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.10.2011р. рішення
господарського суду міста Києва від
29.09.2010р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
05.07.2011р. у справі №34/497 скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Постановою Вищого господарського суду
України встановлено, що апеляційним
господарським судом не взято до уваги
вироку Приморського районного суду
міста Одеси від 23.05.2011р. з кримінальної
справи, що набрав законної сили, яким
встановлено факт підпалу
застрахованого майна сторонньою
особою, в зв'язку з чим порушено ч.3 ст.35
ГПК України.

Під час нового розгляду справи в суді
першої інстанції позивачем подано
заяву про збільшення позовних
вимог,зокрема, про стягнення з
відповідача 36 194 727,69 грн., з яких: 29 152 000,00
грн. - розмір страхового відшкодування
за Договором страхування; 4 067 458,96 грн. -
пеня; 2 306 941,82 грн. - розмір індексу
інфляції; 668 321,91 грн. - 3% річних, згадану
заяву задоволено місцевим судом.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення представників сторін та
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог, відтак
відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд
виходив з того, що при здійсненні
ремонтних робіт на застрахованому
об'єкті за адресою: м. Одеса, вул.
Середня, 83-ж, позивачем не забезпечено
належної охорони застрахованого майна
та порушено правила пожежної безпеки,
що призвело до виникнення пожежі.
Місцевий суд дійшов висновку, що вирок
Приморського районного суду міста
Одеси від 23.05.2011р. не спростував
встановлених в ході розгляду справи
обставин порушення позивачем умов
Договору страхування в частині зміни
умов ступеню ризику за прийнятим на
страхування предметом договору, відтак
ПрАТ «АСК «Інго Україна» правомірно
відмовило позивачу у виплаті
страхового відшкодування за Договором
страхування тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.06.2007р. між позивачем та третьою особою
укладено іпотечний договір №PL 07-324/29-1,
за умовами якого третій особі в іпотеку
передано нежитлове приміщення
торгівельно-побутового центру
загальною площею 5 773,4 кв. м. за адресою:
м. Одеса, вул.Середня 83ж.

22.05.2008р. між відповідачем та позивачем,
за участю третьої особи
(вигодонабувач), на підставі «Особливих
умов щодо добровільного страхування
майна від вогнепальних та інших
ризиків» від 26.02.2007 р. укладено Договір
страхування, за умовами якого
відповідач зобов'язався при настанні
страхового випадку відшкодувати
позивачу заподіяні матеріальні збитки
відповідно до його умов та в межах
страхової суми, а позивач - сплачувати
страхову премію у визначеному розмірі
та в узгоджені сторонами строки.

Положеннями п.6.1. Договору страхування
встановлено, що страховому
відшкодуванню підлягають збитки
внаслідок загибелі, пошкодження,
втрати застрахованого майна, в тому
числі в результаті пожежі внаслідок
підпалу, вибуху або іншої події;
пошкодження димом або сажею, якщо
безпосередньою причиною їх виникнення
була пожежа на застрахованому об'єкті,
включаючи збитки, що мали місце
внаслідок заходів, прийнятих для
рятування майна під час пожежі, гасіння
пожежі або попередження її
розповсюдження та виключаючи: пожежу,
яка виникла внаслідок землетрусу,
збитки, спричиненні застрахованому
майну в результаті його обробки вогнем,
теплом або іншим термічним впливом на
нього з метою його переробки або в
інших цілях.

У відповідності до п.п.7.1.6., 7.2.4. Договору
страхування у всіх випадках не
підлягають відшкодуванню збитки або
витрати, які сталися внаслідок:
навмисних дій або грубої недбалості
страхувальника щодо застрахованого
майна, що призвело до настання
страхового випадку. Груба недбалість -
не проявляння елементарної
обачливості та турботи щодо виконання
обов'язків з нагляду за застрахованим
майном з боку страхувальника - такої,
яку можна вимагати від будь-якої
дієздатної особи її майнових прав та
обов'язків або посадових повноважень.
Договором не покриваються випадки
знищення, пошкодження або втрата майна
внаслідок будівельних або монтажних
робіт, реконструкції,
пусконалагоджувальних робіт,
технічного обслуговування, ремонтних
робіт, тестування тощо.

За змістом п.18.1.3. Договору страхування
проведення ремонтних робіт,
реконструкції або переобладнання
застрахованих будівель та приміщень, а
також ремонт, реконструкція або
переобладнання приміщень та будівель,
які до нього прилягають є істотною
зміною ступеня ризику, на позивача
покладено обов'язок повідомляти
відповідача про істотну зміну ступеня
ризику.

Місцевим судом встановлено, що 11.07.2008р.
на застрахованому об'єкті сталася
пожежа, в результаті якої вогнем було
знищено горючі будівельні конструкції
даху, пошкоджено негорючі будівельні
конструкції крівлі, а також частину
комунікацій, торгівельне устаткування
та товар.

06.08.2008р. дослідно-випробувальною
лабораторією Головного управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України в Одеській області складено
протокол №07-08 виявлення та дослідження
залишкових кількостей легкозаймистих
і горючих рідин у речових доказах,
вилучених з місця пожежі, в якому
зазначено, що імовірними причинами
настання пожежі на застрахованому
об'єкті є підпал невстановленою особою
або порушення правил пожежної безпеки
при проведенні ремонтних робіт крівлі
із застосуванням відкритого полум'я
газових пальників.

12.12.2008р. на підставі листа суб'єктом
підприємницької діяльності аварійним
комісаром експертом Дзюбою В.В.
проведено дослідження обставин
виникнення пожежі, за результатами
якого складено висновок №11/08/49-01 про те,
що на застрахованому об'єкті
проводились ремонтні роботи крівлі:
рубероїд наклеювався на металевий
профнастил, під яким знаходилась
плівка «гідробар'єр» та дерев'яне
рештування, що є порушенням п.2.24 ДБН В.
2.6-14-97.

Крім цього, за текстом згаданого
висновку з аналізу наданих фотознімків
експертом не було знайдено
вогнегасників або їх залишків, на
газовому балоні не вбачається
наявності редуктора, що є
недотриманням п. 5.10 ДБН В.2.6.-14-97;
причиною пожежі стало недотримання п.
2.25; 5.10. ДБН В.2.6-14-97 щодо протипожежних
норм при проведенні вогневих робіт та
носило причинний зв'язок із
виникненням пожежі.

Страховим випадком на підставі ч.2 ст.8
Закону України «Про страхування» є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
«Про страхування» страховим ризиком
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховик на підставі ч.1 ст.991 ЦК
України має право відмовитися від
здійснення страхової виплати у разі:
навмисних дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, якщо вони були спрямовані
на настання страхового випадку, крім
дій, пов'язаних із виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, вчинених у стані необхідної
оборони (без перевищення її меж), або
щодо захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації;
вчинення страхувальником або особою,
на користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку; подання
страхувальником завідомо неправдивих
відомостей про об'єкт страхування або
про факт настання страхового випадку;
одержання страхувальником повного
відшкодування збитків за договором
майнового страхування від особи, яка їх
завдала; несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового випадку
або створення страховикові перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків; наявності інших
підстав, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.991 ЦК України, ст.26
Закону України «Про страхування»
договором страхування можуть бути
передбачені також інші підстави для
відмови у здійсненні страхової
виплати, якщо це не суперечить закону.

Умовами Договору страхування на
позивача покладено обов'язок під час
його дії повідомляти страховика про
всі істотні умови ступеню ризику за
прийнятим на страхування предметом
договору.

Позивачем не надано суду жодних
доказів на підтвердження повідомлення
відповідача про наміри здійснення
ремонтних робіт на застрахованому
об'єкті, що за змістом Договору
страхування є істотною зміною умови
ступеню ризику за прийнятим на
страхування предметом договору.

Виходячи з аналізу положень Договору
страхування, саме позивач є
зацікавленою особою з нагляду за
збереженням застрахованого майна, а
відтак збитки або витрати, які сталися
внаслідок грубої недбалості
страхувальника щодо страхового майна з
настанням страхового випадку, не
підлягають відшкодуванню.

За наведених обставин, місцевий суд
дійшов правильного висновку, що
здійснюючи ремонт застрахованого
об'єкту без повідомлення відповідача,
позивач допустив порушення умов
Договору страхування, що свідчить про
грубу недбалість позивача по
відношенню до об'єкту страхування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилався на вирок Приморського
районного суду міста Одеси від 23.05.2011 р.
у кримінальній справі, яким гр.-на
ОСОБА_8 визнано винним за ч.2 ст. 194 КК
України, що, на думку позивача, є
безумовним доказом настання
страхового випадку внаслідок підпалу
сторонньою особою. Крім цього,
надсилаючи справу на новий судовий
розгляд Вищий господарський суд
України посилався на невзяття до уваги
апеляційним господарським судом
вищезгаданого вироку, що набрав
законної сили, яким встановлено факт
підпалу застрахованого майна
сторонньою особою.

Апеляційний господарський суд
погоджується із висновками суду першої
інстанції про те, що встановлені у
кримінальній справі обставини не
спростовують порушень позивачем умов
Договору страхування в частині зміни
ступеню ризику за прийнятим на
страхування предметом договору, а саме,
здійснення ремонтних робіт будівлі без
попереднього погодження з
відповідачем та недотримання
позивачем правил пожежної безпеки при
здійсненні таких робіт, а також факт
недотримання правил пожежної безпеки
на застрахованому об'єкті тощо.

Крім цього, 25.02.2014р. до Київського
апеляційного господарського суду
надійшло клопотання позивача про
призначення
судово-будівельно-технічної
експертизи з метою визначення розміру
збитків ТОВ «Ньюко» внаслідок пожежі
нежитлових приміщень
торговельно-виставкового центру
«Декор-Сервіс», проведення якої просив
доручити Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

За відсутності встановленого судом
факту настання страхового випадку за
Договором страхування, апеляційний
господарський суд не знайшов підстав
для призначення
судово-будівельно-технічної
експертизи щодо визначення розміру
завданих збитків, відтак дійшов
висновку про відмову в задоволенні
вищезгаданого клопотання позивача.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянтів по
суті обох апеляцій, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ньюко» та
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» залишити без задоволення, а
рішення господарського суду міста
Києва від 30.12.2013р. у справі №34/497-51/466 -
без змін.

Матеріали справи №34/497-51/466 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
Г.А. Жук

Н.М. Коршун