ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 лютого 2014 року Справа № 7/27

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Плюшка І.А.,
Демидової А.С., Могил С.К., Селіваненка
В.П., Шевчук С.Р.,розглянувши
заявуЧернівецької міської радипро
перегляд Верховним Судом
Українипостанови у справі за
позовомВищого господарського суду
України від 22.10.2013 №7/27 Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
"ЛімСік"доЧернівецької міської
радитретя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Екосервіс"простягнення вартості
безпідставно отриманого майна в сумі
849569 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-ізраїльське
підприємство "ЛімСік" звернулося до
Господарського суду Чернівецької
області з позовом до Чернівецької
міської ради (з урахуванням заяв про
збільшення позовних вимог) про
стягнення 849569 грн.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 01.03.2013 у
справі №7/27 в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2013 рішення
місцевого господарського суду
скасовано, прийнято нове, яким позов
задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.10.2013 постанову суду
апеляційної інстанцій залишено без
змін.

Чернівецька міська рада звернулась із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 22.10.2013
у справі №7/27, в якій просить скасувати
зазначену постанову, прийняти нове
судове рішення, мотивуючи свої вимоги
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України положень
статей 1212-1214 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанови Вищого
господарського суду України від 04.09.2013
у справі №922/1360/13, від 25.02.2013 у справі
№5011-36/7321-2012, від 16.10.2013 у справі №909/259/13-г
та від 16.10.2013 у справі №905/3011/13.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 23.01.2014 заявнику надано
строк для усунення недоліків заяви, а
саме зобов'язано заявника подати до
суду документи, що посвідчують
посадове становище ОСОБА_7 та копію
відповідної довіреності, яка
підтверджує повноваження ОСОБА_7 на
підписання заяви від імені
Чернівецької міської ради.

Вимоги ухвали Вищого господарського
суду України від 23.01.2014 заявником
виконано належним чином.

Розглянувши заяву та додані до неї
матеріали, колегія суддів не вбачає
підстав для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України з
таких підстав.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета і підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень. При вирішенні питання
допуску справи до провадження
Верховного Суду України враховується
сукупність всіх наявних складових
ознак неоднакового застосування одних
і тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
22.10.2013 у справі №7/27, Вищий
господарський суд України погодився з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо наявності підстав для задоволення
позову та стягнення з відповідача
вартості безпідставно отриманого
майна, виходячи з встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про те, що з моменту перебування
спірного приміщення у статутному фонді
позивача, останнім за власний кошт було
здійснено їх капітальний ремонт та
реконструкцію, внаслідок чого
збільшилась загальна площа будівлі
складу на 64,2кв.м., що збільшило вартість
нерухомого майна на вартість
невід'ємних поліпшень; при цьому судами
встановлено, що спірне майно за
рішенням міської ради було віднесено
до об'єктів комунальної власності та
передано на баланс ЖРЕП №14, а вартість
здійснених поліпшень позивачу не
повернута, що свідчить про
безпідставність набуття відповідачем
збільшеної за рахунок позивача площі
приміщень, та виникнення у відповідача
обов'язку повернути позивачу їх
вартість; при цьому, встановлено
відсутність обставин, що свідчать про
сплив строку позовної давності.

Водночас у постанові від 16.10.2013 у справі
№909/259/13-г суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення зайво сплачених бюджетних
коштів на підставі статті 1212 ЦК України
(позов мотивовано завищенням вартості
виконаних будівельних робіт, що
встановлено у актах ревізії Державної
фінансової інспекції). Приймаючи
постанову, суд касаційної інстанції
виходив з того, що у даному випадку
правовідносини між сторонами виникли
на підставі договору, в якому сторони
вільно на власний розсуд визначили
об'єм робіт, що підлягають виконанню, та
їх вартість, отже, кошти отримані
відповідачем як оплата за виконані на
підставі договору роботи, тобто за
наявності правової підстави; дані
обставини виключають можливість
застосування до спірних правовідносин
положень статті 1212 ЦК України.

У справі №5011-36/7321-2012, на постанову від
25.02.2013 у якій посилається заявник, суди
попередніх інстанцій, рішення яких
залишені без змін судом касаційної
інстанції, відмовили у позові про
стягнення доходів від користування
майном, заявлених в порядку статті
1212-1214 ЦК України, оскільки позивачем не
доведено тих обставини, на які він
послався як на підставу своїх вимог, а
саме не надано доказів на
підтвердження отримання відповідачем-1
спірної суми. Вирішення спору стосовно
інших позовних вимог у справі
№5011-36/7321-2012 не стосується доводів
заявника.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від чого суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Разом з тим, у постанові від 16.10.2013 у
справі №905/3011/13 Вищий господарський суд
України дійшов до такого ж правового
висновку, що і у справі №7/27, а саме щодо
задоволення позову про стягнення
коштів на підставі статті 1212 ЦК
України, зазначивши при цьому, що
спірна сума є оплатою за наступні після
припинення дії договору розрахункові
періоди, а отже, є такою, що утримується
відповідачем без достатньої правової
підстави. Таким чином, у даному випадку
відсутній такий обов`язковий елемент
неоднакового застосування норм
матеріального права як протилежні
правові висновки суду касаційної
інстанції, що унеможливлює посилання
на постанову у справі №905/3011/13 як на
доказ неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права

Постанова від 04.09.2013 у справі №922/1360/13
також не може бути доказом
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, з огляду на
те, що у зазначеній постанові
(враховуючи межі перегляду справи у
суді касаційної інстанції) судові
рішення переглядались в частині
відмови у позові про стягнення суми 3%
річних, нарахованих на суму
попередньої оплати, що не стосується
доводів заявника стосовно
неоднакового застосування положень
статей 1212-1214 ЦК України.

За таких обставин відсутні визначені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи №7/27 до провадження
Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відмовити Чернівецькій міській раді у
допуску справи №7/27 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий
суддяІ.ПлюшкоСудді:А.Демидова С.Могил
В.Селіваненко С.Шевчук