ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.
Справа № 914/668/13-г

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М.Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ
"Будімекс"

на рішення господарського суду
Львівської області від 16.10.2013 року

по справі: № 914/668/13-г

за позовом: Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Ювілейний-750"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будімекс"

про: зобов'язання до виконання мирової
угоди

З участю представників :

від позивача - не з'явився.

від відповідача - Оприск І.С. -
представник (довіреність №б/н від
25.10.2013р.).

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду
Львівської області від 16.10.2013р.,
головуючий суддя Козак І.Б., судді:
Долінська О.З, Станько Л.Л. позов ОСББ
"Ювілейний-750" було задоволено повністю.
Зобов'язано боржника: ТзОВ "Будімекс" до
виконання умов укладеної 17.11.2011 року
між ОСББ "Ювілейний-750" та ТзОВ
"Будімекс" та затвердженої Ухвалою
господарського суду Львівської
області від 23.11.2011 року по справі
№5015/5880/11 Мирової угоди шляхом передачі
стягувачу: ОСББ "Ювілейний-750" технічної
документації на багатоквартирний
житловий будинок з вбудованими
приміщеннями громадського
обслуговування та
вбудовано-прибудованим паркінгом по
вул. І. Мечникова, буд. 20 у м. Львові,
зокрема: схем електромереж цокольного
поверху, проекту освітлення паркінгу,
змін до Проектної документації на
Будинок, схем сигналізації і камер
спостереження, проекту системи
пожежогасіння паркінгу, актів огляду
прихованих робіт. Зобов'язано
боржника: ТзОВ "Будімекс" до виконання
умов укладеної 17.11.2011 року між ОСББ
"Ювілейний-750" та ТзОВ "Будімекс" та
затвердженої Ухвалою господарського
суду Львівської області від 23.11.2011 року
по справі №5015/5880/11 Мирової угоди шляхом
стягнення з боржника: ТзОВ "Будімекс" на
користь стягувача: ОСББ "Ювілейний-750"
252000 грн. 00 коп. вартості невиконаних
робіт, 53888 грн. 78 коп. пені, 44300 грн.
штрафу та 6 450 грн. 87 коп. 3% річних.
Стягнуто з боржника: ТзОВ "Будімекс" на
користь стягувача: ОСББ "Ювілейний-750"
1147 грн. судового збору.

З даним рішенням не погодився
відповідач - ТзОВ "Будімекс" і оскаржив
його в апеляційному порядку, оскільки
вважає, що рішення суду прийняте з
порушенням норм процесуального права,
а саме п. 4 ст. 63 ГПК України. Суд першої
інстанції, на думку апелянта, повинен
був повернути позовну заяву без
розгляду, оскільки позивачем не
сплачено судовий збір в належному
розмірі.

ОСББ "Ювілейний-750" подало відзив на
апеляційну скаргу в якому просить
залишити рішення суду першої інстанції
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013р. було
призначено до розгляду апеляційну
скаргу ТзОВ "Будімекс" колегією суддів
у складі: Малех І.Б. (головуюча), судді:
Желік М.Б., Костів Т.С.

Розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
13.11.2013р. у склад колегії суддів було
введено суддю Кузя В.Л. замість судді
Желіка М.Б.

Розпорядженням в.о. керівника апарату
№2 від 13.01.2014р. у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю головуючого судді
Малех І.Б. було призначено повторний
автоматичний розподіл справи №914/668/13-г.
Справу розподілено головуючому судді
Мирутенко О.Л., в складі колегії суддів:
Гнатюк Г.М., Кравчук Н.М.

Розгляд справи неодноразово
відкладався за клопотання апелянта.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Львівської
області від 16.10.2013р. у справі №914/668/13-г -
без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Ювілейний-750" звернулось до
господарського суду із позовом до ТзОВ
"Будімекс", у якому просило суд
спонукати відповідача до виконання
укладеної між сторонами 17.11.2011 року
мирової угоди, затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 23.11.2011 року у справі
№5015/5880/11 щодо передачі технічної
документації на багатоквартирний
житловий будинок з вбудованими
приміщеннями громадського
обслуговування та
вбудовано-прибудованим паркінгом по
вул. І. Мечникова, буд. 20 у місті Львові,
зокрема: схеми електромереж цокольного
поверху, проект освітлення паркінгу,
зміни до Проектної документації на
Будинок, схеми сигналізації і камер
спостереження, проект системи
пожежогасіння паркінгу, акти огляду
прихованих робіт та шляхом стягнення з
ТзОВ "Будімекс" на користь ОСББ
"Ювілейний-750" 356639 грн. 65 коп., в тому
числі: 252000 грн. 00 коп. вартості
невиконаних робіт, 53888 грн. 78 коп. пені,
44300 грн. 00 коп. штрафу та 6450 грн. 87 коп. 3%
річних, а також стягнути з відповідача
на користь позивача судові витрати по
справі.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 23.11.2011 року у
справі №5015/5880/11 за позовом Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Ювілейний-750" до ТзОВ "Будімекс"
про зобов'язання до вчинення дій було
затверджено укладену між сторонами
17.11.2011 року мирову угоду, за умовами
якої:

1.3. Товариство зобов'язується передати
Будинок на баланс ОСББ протягом 5 днів з
моменту затвердження даної Мирової
угоди судом.

1.4. Товариство зобов'язується після
передачі Будинку на баланс ОСББ
забезпечити проведення та
фінансування завершення
будівельно-монтажних, оздоблювальних
робіт у Будинку у відповідності до
погодженого сторонами Дефектного акту
від 17.11.2011р. та проектної документації
на Будинок (які є невід'ємною частиною
даної Мирової угоди), що
іменуватимуться надалі "Роботи".

2. Термін виконання робіт.

2.1. Товариство бере на себе зобов'язання
виконати роботи згідно із графіком,
визначеним дефектним актом від 17.11.2011
року, що іменуватиметься надалі
"дефектний акт", та проектною
документацією на Будинок.

2.2. У випадку прострочення виконання
робіт Товариством на термін, що
перевищує 10 календарних днів з моменту
настання кінцевого терміну виконання
робіт, передбаченого дефектним актом,
Товариство зобов'язується
відшкодувати ОСББ вартість
невиконаних робіт у сумі, визначеній
Дефектним актом, протягом 3 банківських
днів шляхом їх перерахунку на
банківський рахунок ОСББ.

2.6. У випадку оплати Товариством
прострочених робіт на умовах,
передбачених п.п. 2.3. даного договору,
обов'язок Товариства щодо виконання
оплачених ним робіт вважається
виконаним.

2.7. При виникненні обставин, що не
залежать від Товариства і
перешкоджають виконанню робіт у
встановленні строки, він зобов'язаний
про це письмово (цінним листом з описом
вкладення або повідомленням під
розписку) повідомити ОСББ. В такому
випадку рішення про перегляд термінів
виконання робіт оформляється
додатковою угодою між сторонами.

2.8. Зміна термінів виконання робіт в
односторонньому порядку не
допускається.

3.Порядок передачі будинку на баланс
ОСББ.

3.6. Передача Товариством будинку на
баланс ОСББ відбувається у
відповідності до "Порядку передачі
житлового комплексу або його частини з
балансу на баланс", затвердженого
Постановою КМУ від 11.10.2002 року №1521 та
цієї Мирової угоди.

3.7. Будинок передається на баланс ОСББ
із незавершеними Товариством роботами,
перелік та терміни виконання яких
визначені дефектним актом.

3.8. Для передачі будинку на баланс ОСББ
утворюється відповідна комісія у
складі представників Товариства та
ОСББ, яка визначає технічний стан
будинку.

3.9. Передача Товариством будинку на
баланс ОСББ оформляється актом
приймання-передачі будинку на баланс
ОСББ, підписаним членами комісії та
затвердженим керівники сторін.

3.10. При передачі будинку на баланс ОСББ
Товариство зобов'язується передати
ОСББ наступні документи:

- план земельної ділянки;

- технічний паспорт на будинок;

- інвентарна справа;

- акт прийняття в експлуатацію;

- плани поверхів;

- зведений план зовнішніх мереж;

- схеми внутрішньобудинкових мереж
централізованого холодного та
гарячого водопостачання,
водовідведення (каналізації),
теплопостачання, електропостачання,
газопостачання, та інших
внутрішньобудинкових мереж;

- проектну документацію та виконавчі
креслення;

- паспорти ліфтового господарства (при
прийнятті в експлуатацію ліфтів);

- виконавчі креслення контурів
заземлення;

- протокол вимірювання сили опору
ізоляції електромережі;

- протоколи огляду системи вентиляції;

- інші документи, необхідні для
забезпечення належного утримання
будинку.

4.Порядок здачі і приймання робіт.

4.1. Передача робіт, оформлених в
установленому порядку, здійснюється
поетапно, в міру виконання робіт згідно
термінів, визначених дефектним актом,
та оформляється актами
приймання-передачі виконаних робіт,
які підписується сторонами в порядку,
передбаченому п.п. 4.2. - 4.4. даної Мирової
угоди.

4.5. Після закінчення чергового етапу
робіт, Товариство письмово (цінним з
описом листом або повідомленням під
розписку) повідомляє ОСББ про дату
прийняття-передачі виконаних робіт з
метою забезпечити явку уповноважених
представників сторін для
здачі-прийняття робіт та підписання
акту приймання-передачі виконаних
робіт.

4.6. ОСББ протягом трьох днів від дня
одержання акту прийому-передачі робіт
зобов'язане його підписати або
надіслати Товариству відмову від
підписання акту прийому-передачі робіт
із вказанням причин відмови.

4.7. У випадку мотивованої відмови ОСББ
від підписання акту прийому-передачі
робіт між ним та Товариством
складається двосторонній акт з
переліком необхідних доробок і
терміном їх виконання. У даному випадку
Товариство несе відповідальність,
визначену п.п. 5.1-5.7 даної Мирової угоди.

5.Права і обов'язки сторін.

5.1.Товариство зобовязано:

5.1.4. виконувати роботи якісно та не
допускати відхилення від проектної
документації;

5.1.5. вчасно проводити оплату робіт,
послуг, будівельних матеріалів та
обладнання, необхідного для виконання
робіт, визначених дефектним актом та
проектною документацією;

5.1.6. своєчасно повідомляти ОСББ про
готові для приймання обсяги робіт та
об'єкта в цілому

5.2Товариство має право:

5.2.1. залучати за своїм вибором для
виконання певних робіт підрядні та
субпідрядні спеціалізовані будівельні
та інші організації, згідно діючого
законодавства.

5.2.2 достроково завершити роботи, якщо
таке скорочення строків не перешкоджає
якості виконуваних робіт.

5.3 Товариство має право :

5.3.1. не пізніше 3 днів з моменту
отримання повідомлення Товариства про
завершення виконання робіт,
забезпечити їх приймання.

5.4.ОСББ має право:

5.4.1. контролювати стан, терміни та
якість виконання робіт та вимагати від
Товариства усунення виявлених
відхилень від проектної документації
дефектного акту та неякісно виконаної
роботи.

5.4.2. кошти, перераховані Товариством в
якості оплати прострочених виконаних
робіт, використати для оплати
виконання будівельно-ремонтних робіт
іншим підрядником.

6.Відповідальність сторін.

6.5. Товариство несе відповідальність за
строки виконання, якість робіт та
своєчасне фінансування робіт.

6.6. За невиконання або неналежне
виконання умов цієї Мирової угоди
сторони несуть відповідальність
відповідно до чинного законодавства
України та цієї Мирової угоди.

6.7. За невчасне відшкодування
Товариством вартості прострочених
робіт, передбачених підпунктом 2.3.
даного договору, Товариство сплачує
ОСББ пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від простроченої
суми за кожен день прострочення.

6.8. Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань за
цією Мировою угодою здійснюється за
весь період такого прострочення, без
застосування обмежень, встановлених п.
6 ст. 232 Господарського кодексу України.

6.5.Позовна давність за позовами про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
встановлюється сторонами даної
Мирової угоди тривалістю в три роки.

6.8. У випадку прострочення виконання
робіт Товариством у термін понад 5
(п'ять) календарних днів, Товариство
сплачує ОСББ одноразовий штраф у
розмірі 10% вартості невиконаних вчасно,
у відповідності до дефектного Акту,
робіт, за кожен випадок такого
прострочення.

6.9. Сплата Товариством штрафу та/або
неустойки (пені) не звільняє його від
обов'язку реально та належним чином
виконати усі свої зобов'язання за цією
Мировою угодою та від обов'язку
повністю відшкодувати протилежній
стороні усі завдані їй збитки (у тому
числі й упущену вигоду), завдані
невиконанням або неналежним
виконанням цієї Мирової угоди. Штраф та
неустойка підлягають стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

7.Строк дії мирової угоди.

7.1. Мирова угода діє до виконання
сторонами своїх зобов'язань.

Вказана ухвала суду не оскаржувалась,
набрала законної сили в порядку,
передбаченому статтею 85 ГПК України, і,
у відповідності до приписів частини
п'ятої статті 124 Конституції України, є
обов'язковою до виконання на всій
території України.

Однак, відповідач умов укладеної із
позивачем мирової угоди та дефектного
акту від 17.11.2011 року б/н належним чином
не виконав, виконав роботи, передбачені
пунктами 1.3.; 1.4.; 1.5.; 1.6.; 1.7.; 1.9.; 1.12.; 2.5.; 2.6.
дефектного акту, що підтверджується
актами приймання-передачі виконаних
робіт від 24.11.2011 року №1, від 30.11.2011 року
№2, від 29.11.2011 року №3, від 29.11.2011 року №4,
від 29.11.2011 року №5, від 30.11.2011 року №6, від
30.11.2011 року №7, від 30.11.2011 року №8, б/д №12.
Належним чином завірені копії вказаних
актів долучено до матеріалів справи,
оригінали оглянуто в судовому
засіданні.

Таким чином, відповідачем не виконано
роботи, передбачені пунктами 1.2., 1.8., 1.10.,
1.11., 1.13., 2.1., 2.3., 2.4., 2.8., 2.9., 2.10., 2.11., 2.13., 2.14.
Дефектного акту від 17.11.2011 року б/н.

З метою досудового врегулювання спору
позивач претензією від 20.07.2012 року вих.
№13 звертався до відповідача з вимогою
про сплату вартості невиконаних робіт
та штрафних санкцій за прострочення їх
виконання в сумі 464751 грн. 36 коп., яку
відповідачем отримано 24.07.2012 року і
залишено без відповіді та реагування
(належним чином завірена копія
претензії від 20.07.2012 року №13 долучена
до матеріалів справи).

В зв'язку з цим позивач просить суд
зобов'язати відповідача до виконання
умов укладеної між сторонами та
затвердженої ухвалою господарського
суду Львівської області від 23.11.2011 року
у справі № 5015/5882/11 мирової угоди шляхом
передачі технічної документації на
багатоквартирний будинок з
вбудованими приміщеннями громадського
обслуговування та
вбудовано-прибудованим паркінгом по
вул. І.Мечникова, 20 у м. Львові, зокрема:
схем електромереж цокольного поверху,
проекту освітлення паркінгу, змін до
Проектної документації на Будинок,
схем сигналізації і камер
спостереження, проекту системи
пожежогасіння паркінгу, актів огляду
прихованих робіт, а також шляхом
стягнення 356 639 грн. 65 коп., в тому
числі: 252 000 грн. 00 коп. вартості
невиконаних робіт, передбачених
пунктами 1.1., 1.2., 1.8., 1.10., 1.11., 1.13., 2.1., 2.3.,
2.4., 2.8., 2.9., 2.10., 2.11., 2.13., 2.14., Дефектного
акту від 17.11.2011 року б/н та мировою
угодою сторін від 17.11.2011 року,
затвердженою ухвалою суду від 23.11.2011
року у справі №5015/5880/11, 53888 грн. 78 коп.
пені, 44300 грн. 00 коп. штрафу та 6 450 грн.
87 коп. трьох відсотків річних за
прострочення виконання цих робіт
(розрахунок пені та трьох відсотків
річних в матеріалах справи).

Право сторін на укладення мирової
угоди передбачено положеннями статті 78
ГПК України.

Мирова угода - це договір, який
укладається між сторонами з метою
припинення спору та вирішення всіх
спірних питань, задля яких і було
подано позов, на умовах, погоджених
сторонами. Мирова угода не приводить до
вирішення спору по суті. Сторони не
вирішують спору, не здійснюють
правосуддя, що є прерогативою судової
влади, а досягнувши угоди між собою,
припиняють спір. Така угода призводить
до врегулювання спору шляхом
визначення її сторонами певних дій, які
та чи інша сторона угоди має вчинити.

У зв'язку з цим, укладення мирової
угоди, як способу реалізації
процесуальних прав, закріплених у
вказаних вище процесуальних нормах, є
правом сторони, яке згідно
процесуального Закону, неможливо
реалізувати тільки за наявності умов:
якщо такі дії суперечать
законодавству, або це призводить до
порушення чиїх-небудь прав і
охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 3.19. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (із змінами та
доповненнями), в ухвалі про
затвердження мирової угоди у
резолютивній частині докладно й чітко
викладаються її умови і зазначається
про припинення провадження у справі
(пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), а
також вирішується питання про розподіл
між сторонами судових витрат.
Затвердження судом мирової угоди з
одночасним припиненням провадження у
справі є одноактною (нерозривною)
процесуальною дією і не може
розглядатися як два самостійних акти -
окремо щодо затвердження мирової угоди
і щодо припинення провадження

Наказ господарського суду про
примусове виконання мирової угоди не
може бути видано, оскільки провадження
у справі припинено. У разі ж ухилення
однієї зі сторін від виконання мирової
угоди:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження", то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 названого Закону,
то така ухвала не має статусу
виконавчого документа, і інша сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про зобов'язання виконати
мирову угоду, у випадку задоволення
якого господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

Приписами частини першої статті 530 ЦК
України передбачено, що у випадку, коли
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов укладеної між сторонами та
затвердженої ухвалою господарського
суду Львівської області від 23.11.2011 року
у справі №5015/5880/11 мирової угоди,
позивач 11.02.2013 року звернувся до
Відділу Державної виконавчої служби
Городоцького районного управління
юстиції у Львівській області із заявою
вих. №11/02-13 про примусове виконання
вказаної ухвали.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Отже, до компетенції державного
виконавця відноситься з'ясування
відповідності виконавчого документа
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження".

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Городоцького РУЮ у
Львівській області Савки Л.О. від 27.02.2013
року відмовлено у прийнятті до
провадження та відкритті виконавчого
провадження ВП №36770215 з примусового
виконання ухвали господарського суду
Львівської області від 23.11.2011 року у
справі №5015/5880/11 з підстав
невідповідності вказаної ухвали
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Згідно приписів статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

З огляду на вищевикладене, мирова
угода, відповідно до статті 629 ЦК
Кодексу, підлягає обов'язковому
виконанню. Заінтересована сторона
(стягувач) не позбавлена права
звернутись до господарського суду з
позовною заявою про спонукання
виконання мирової угоди, оскільки,
згідно з вимогами статті 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Аналогічна правова
позиція викладена в постанові
Верховного суду України від 04.07.2011 року
у справі №13/210/10.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку;
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Нормою статті 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Із вказаною
нормою кореспондується норма статті 193
ГК України, у якій також передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

За змістом статті 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини першої статті 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на
всій території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Згідно пункту 2.2. мирової угоди
встановлено, що у випадку прострочення
виконання робіт відповідачем на
термін, що перевищує 10 календарних днів
з моменту настання кінцевого терміну
виконання робіт, передбачених
дефектним актом, відповідач
зобов'язується відшкодувати позивачу
вартість невиконаних робіт у сумі,
визначеній дефектним актом, протягом 3
банківських днів шляхом їх перерахунку
на банківський рахунок позивача.

Пунктом 6.3. мирової угоди сторони
погодили, що за невчасне відшкодування
відповідачем відповідач сплачує
позивачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від простроченої
суми за кожен день прострочення.

Окрім того, пунктом 6.6. мирової угоди
встановлено, що у випадку прострочення
виконання робіт відповідачем у термін
понад п'ять календарних днів,
відповідач сплачує позивачу
одноразовий штраф у розмірі 10
відсотків вартості невиконаних вчасно,
у відповідності до дефектного акту,
робіт, за кожен випадок такого
прострочення.

При цьому, пунктами 6.5. та 6.8. мирової
угоди сторони встановили, що позовна
давність за позовами про стягнення
неустойки (штрафу, пені) встановлюється
сторонами даної Мирової угоди
тривалістю в три роки. Нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язань за цією Мировою
угодою здійснюється за весь період
такого прострочення, без застосування
обмежень, встановлених п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть гос подарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Стаття 218 ГК України передбачає, що
підставою господарсько-правової
відповідальнос ті учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання,
частиною 2 зазначеної статті
встановлено, що учасник господарських
відносин відповідає за не виконання
або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення госпо
дарської діяльності, якщо не доведе, що
ним вжито усіх залежних від нього
заходів для недопущення
господарського правопорушення. У разі
якщо інше не передба чено законом або
договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання
несе госпо дарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможли вим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

У відповідності до частини другої
статті 549 ЦК України штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. частиною
третьою вказаної статті передбачено,
що пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пеня є різновидом неустойки, яка може
встановлюватися за будь-яке порушення
зобов'язання та як різновид неустойки,
є відмінним від штрафу, оскільки штраф
є сталою величиною, яка обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежним чином виконаного
зобов'язання.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" із
змінами і доповненнями внесеними
Законом України від 10.01.2002 року №2921-111,
передбачено, платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Статтею 3 вищенаведеного Закону
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до частини шостої статті 232
ГК України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.8. мирової угоди сторони
погодили, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язань за цією мировою угодою
здійснюється за весь період такого
прострочення, без застосування
обмежень, встановлених пунктом 6 статті
232 Господарського кодексу України.

Згідно приписів статті 628 ЦК України
зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Статтею 627 встановлено,
що відповідно до статті 6 цього кодексу,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За таких обставин справи суд першої
інстанції дійшов до правомірного
висновку про те, що погоджене сторонами
у мировій угоді нарахування пені за
весь період прострочення платежу та
відмова від застосування до вказаних
правовідносин приписів статті 232 ГК
України не суперечить вимогам
Цивільного та Господарського кодексів
України.

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у
суду вищої інстанції відсутні
підстави для скасування судового
рішення з мотивів неповного
з'ясування місцевим господарським
судом обставин справи.

Що ж стосується посилання апелянта на
порушення судом першої інстанції п. 4
ст. 63 ГПК України, то апеляційний суд
вважає, що вказане твердження не є
обґрунтованим, оскільки позивач - ОСББ
"Ювілейний-750" звернувся до суду з
немайновим позовом - зобов'язання до
виконання мирової угоди та ним було
сплачено судовий збір як за немайновий
позов. Судовий збір як за майновий
позов був сплачений ОСББ "Ювілейний-750"
у первинній справі №5015/5880/11 в якій було
укладено мирову угоду. Подвійна сплата
судового збору не передбачена чинним
законодавством.

За таких обставин справи апеляційний
суд погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Львівської
області від 16.10.2013р. по справі №914/668/13-г
винесене з дотриманням норм
матеріального права та процесуального
права, а тому відсутні правові підстави
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

Рішення господарського суду
Львівської області від 16.10.2013 року у
справі №914/668/13-г залишити без змін, а
апеляційну скаргу ТзОВ "Будімекс" - без
задоволення.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Матеріали справи скерувати в
господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді:
Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук

«Повний текст постанови виготовлено
20.03.2014р.»