КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. Справа№ 910/18936/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Кропивної Л.В.

при секретарі

судового засідання: Натха М.С.

за участю представників сторін:

позивача Легендзевич О.Ю - дов. від
30.12.2013р. №95;

відповідача Гулій О.С. - дов. від
01.08.2013р. б/н.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Регіонального
відділення Фонду державного

майна України по
Дніпропетровській області

на рішення Господарського суду м.
Києва від 01.11.2013 р.

у справі № 910/18936/13 (суддя:
Підченко Ю.О.)

за позовом Регіонального
відділення Фонду державного

майна України по
Дніпропетровській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю

"ПХ Груп"

про стягнення збитків у
розмірі 85 880,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області звернулося
до Господарського суду
Дніпропетровської області з позовними
вимогами до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПХ Груп" про
стягнення збитків у розмірі 85 880,54
грн.. У позовній заяві Фонд просив
залучити Державне підприємство
"Дніпропетровська державна
сільськогосподарська
машинно-технологічна станція", як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору.

Суд першої інстанції залишив без
задоволення прохання про залучення
третьої особи, оскільки позивачем не
було доведено наявності юридичного
інтересу ДП «Дніпропетровська
державна сільськогосподарська
машинно-технологічна станція» до
справи та яким чином рішення по даній
справі вплине на його права та
обов'язки.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 01.11.2013р №910/18936/13 в позові відмовлено
повністю.

Непогоджуючись з Рішенням суду першої
інстанції Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області звернулося
до Київського апеляційного
господарського суд з апеляційною
скаргою, в якій просив Рішення
Господарського суду м. Києва від 01.11.2013
р. у даній справі скасувати, прийняти
нове судове рішення, яким позов
задовольнити.

У доводах апеляційного оскарження
позивач посилається на те, що судом
першої інстанції при неправильному
застосуванні ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про оренду
державного та комунального май», ч. 1 ст.
759, ч. 1 ст. 760 ЦК України, ст. 43 ГПК
України, винесене оскаржуване рішення.

Ухвалою КАГС від 11.12.2013 р. № 910/18936/13
порушено апеляційне провадження за
скаргою Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку апеляційну
скаргу Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області залишити
без задоволення, Рішення
Господарського суду м. Києва від 01.11.2013
р. № 910/18936/13 залишити без змін, з огляду
на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
15.02.2012 р. між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області (далі
Орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ПХ Груп"
(далі Орендар), укладено Договір оренди
нерухомого майна, що належить до
державної власності №
12/02-4744-ОД, відповідно до предмету якого
(п.1.1 даного Договору) Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне користування державне окреме
нерухоме майно - нежитлове приміщення
площею 522,29 кв.м., розміщене за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, с. Дороге, вул.
Криворізьке шосе, 50, що перебуває на
балансі Державного підприємства
"Дніпропетровська державна
сільськогосподарська
машинно-технологічна станція". Об'єкт
оренди 15.02.2013 було передано Орендарю по
Акту приймання - передачі.

На виконання звернення відділу
боротьби зі злочинами в органах влади
та управління Східного регіону
управління оперативних розробок
Департаменту Державної служби
боротьби з економічною злочинністю МВС
України від 21.05.2012 р. № 5/1-164 та наказу
Регіонального відділення Фонду
державного майна по Дніпропетровській
області від 23.05.2012 р. № 85/05-Н було
проведено перевірку окремих питань
діяльності Державного підприємства
"Дніпропетровська державна
сільськогосподарська
машинно-технологічна станція".

Перевіркою встановлено, що ТОВ "ПХ Груп"
без укладання Договору оренди
державного майна, самостійно
використовує державне майно загальною
площею - 748,5 кв.м., а саме: під склад - 456
кв.м., асфальтовані майданчики та шляхи
під стоянки та під'їзд до виробництва -
234 кв.м., під офіс - 58,5 кв.м.. За
результатами перевірки складено Акт
від 24.05.2012 р. № 17-05/2012.

Позивач під час перевірки відповідно
до "Методики розрахунку орендної
плати", затвердженою Постановою КМУ від
04.10.1995 р. №786 (зі змінами), ЗДІЙСНИВ
ОРІЄНТОВНИЙ РОЗРАХУНОК суми
недоотриманої орендної плати, яка
складає 85 880,54 грн. та звернувся до суду
про стягнення з відповідача на його
користь нараховані ЗБИТКИ.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Частиною
другою зазначеної статті визначено, що
збитками є: втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Під час стягнення збитків, на позивача
покладається обов'язок довести суду
згідно ст. 33 ГПК України наступне:
по-перше, факт заподіяння йому збитків;
по-друге, розмір зазначених збитків та
докази невиконання зобов'язань;
по-третє, причинно-наслідковий зв'язок
між невиконанням зобов'язань та
заподіяними збитками.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а збитки, які
виникли у потерпілої особи, - наслідком
такої протиправної поведінки. Тобто,
протиправна дія є причиною, а шкода -
наслідком протиправної дії.
Відсутність будь-якої з зазначених
ознак виключає настання
цивільно-правової відповідальності
відповідача у вигляді покладення на
нього обов'язку з відшкодування
збитків.

Згідно загальної практики про
визначення розміру збитків (шкоди)
заподіяних порушенням господарських
договорів, береться до уваги:

А) вид (склад) збитків;

Б) наслідки порушення договірних
зобов'язань.

Частинами 1 та 2 ст. 623 ЦК України
передбачено, що боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.
Наданий позивачем ОРІЄНТОВНИЙ
РОЗРАХУНОК СУМИ ЗБИТКІВ, який
здійснено відповідно до "Методики
розрахунку орендної плати" суд першої
інстанції визнав необґрунтованим,
оскільки дана Методика не може
застосовуватися, якщо не укладено
Договір оренди державного майна. Крім
того господарський суд зазначив, що
позивачем не доведено факт заподіяння
збитків державі у вигляді упущеної
вигоди, не надано обґрунтованого
розрахунку збитків у вигляді упущеної
вигоди, відсутня складова збитків та
причинно-наслідковий зв'язок між
невиконанням відповідачем зобов'язань
та утворенням збитків. Акт про
результати перевірки окремих питань
діяльності Державного підприємства
"Дніпропетровська державна
сільськогосподарська
машинно-технологічна станція" не є
підставою для стягнення нарахованих
збитків з іншої юридичної особи, а саме
ТОВ «ПХ Груп».

За таких обставин, у задоволенні
позовних вимог Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПХ Груп" про
стягнення збитків у розмірі 85 880,54 грн.
судом першої інстанції відмовлено, як
заявлених необґрунтовано.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на
те, що судом першої інстанції надана
належна правова оцінка фактичним
обставинам справи, колегія суддів
вважає, що підстав для зміни чи
скасування оскарженого рішення у даній
справі немає, тому апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 01.11.2013 р. № 910/18936/13 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014 р.
№910/18936/13 набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014 р.
№910/18936/13 може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
строк.

Матеріали справи №910/18936/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Г.В. Корсакова

Л.В. Кропивна