ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
Справа № 918/129/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Бережнюк В.В.
розглянувши справу за позовом Приватне
акціонерне товариство
"Рівнесільсервіс"

до відповідача Приватне підприємство
"Вієта"

про стягнення в сумі 11 650 грн. 10 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Денисюк І.В.

від відповідача: Грицак С.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Рівнесільсервіс" звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Приватного
підприємства "Вієта" про стягнення
заборгованості в сумі 11 650 грн. 10 коп.
Свої вимоги обґрунтовує невиконанням
відповідачем зобов'язань щодо оплати
вартості отриманого товару - цементу.

Відповідач подав письмовий відзив на
позов, у якому позов не визнав. Вказує,
що позивачем пропущено термін для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права. А саме пояснює, що
поставка товару відбулася у жовтні 2008
р. Саме з цього часу у позивача виникло
право на звернення до суду з даним
позовом. Покликаючись на ст.ст. 257, 261 ЦК
України вважає, що строк позовної
давності закінчився у жовтні 2011 року.
Відтак, на підставі ст. 267 ЦК України
просить суд застосувати позовну
давність та в позові відмовити.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю. Просить стягнути з
відповідача 11 650 грн. 10 коп.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив суд застосувати строк
позовної давності та відмовити в
позові.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
відповідача, повно та об'єктивно
оцінивши всі обставини справи в їх
сукупності, господарський суд прийшов
до висновку, що в позові слід відмовити.
При цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що Приватне
акціонерне товариство
"Рівнесільсервіс" фактично передало, а
Приватне підприємство "Вієта" через
свого представника отримало товар -
цемент, згідно видаткових накладних
№468 від 07.10.2008 р. та №489 від 21.10.2008 р. на
загальну суму 22 597 грн. 10 коп., що
підтверджено підписами уповноваженої
відповідачем особи на вказаних
накладних (арк.с. 7-8), та довіреністю на
отримання товарно-матеріальних
цінностей (арк.с. 10).

Проте відповідач свої зобов'язання по
оплаті вартості отриманого товару
своєчасно та в повному обсязі не
виконував, оплату провів частково в
сумі 10 947 грн. 00 коп.

Таким чином, заборгованість
відповідача по оплаті товару на момент
звернення позивача до суду з даним
позовом склала 11 650 грн. 10 коп.

Приватне акціонерне товариство
"Рівнесільсервіс" надіслало на адресу
Приватного підприємства "Вієта"
претензію №31/11 від 09.12.2011 р. з вимогою
сплатити борг (арк.с. 11-12). Відповідь на
дану претензію у матеріалах справи
відсутня.

Договору в письмовій формі сторони не
укладали, однак відповідач отримав
товар та підписав товарно-розпорядчі
документи на нього - накладні, а
отримавши пропозицію оплатити
вартість товару - виконав її частково.
Отже, фактично між сторонами існують
договірні відносини купівлі-продажу.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться (ст.526 ЦК України).

За договором купівлі-продажу (ст.655 ЦК
України), одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає
або зобов'язується прийняти майно
(товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товарно-розпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. У разі прострочення оплати
товару продавець має право вимагати
оплати товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Разом з тим, під час розгляду справи
відповідачем було подано заяву про
застосування судом строків позовної
давності.

Суд зазначає, що за приписами ст.ст. 256,
257 ЦК України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч.1 ст. 261 ЦК України).

Оскільки договору у письмовій формі
сторони не укладали, та між сторонами
не обумовлено терміни оплати
отриманого відповідачем товару -
цементу, то на підставі ст.692 ЦК України
ПП "Вієта" повинен був оплатити
вартість отриманого цементу після його
прийняття або прийняття
товарно-розпорядчих документів на
нього. Відповідно з цього часу у
позивача виникло право вимоги щодо
оплати відповідачем отриманого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, та
визнано (підтверджено) представниками
сторін у судових засіданнях,
заборгованість у ПП "Вієта" виникла ще у
жовтні 2008 року. А саме, по накладній №468
- 07.10.2008 р., та по накладній №489 - 21.10.2008 р.
З цього ж часу у ПрАТ "Рівнесільсервіс"
виникло право вимоги до відповідача
про стягнення суми боргу та почався
відлік строку позовної давності.
Відповідно закінчується - по накладній
№468 - 07.10.2011 р., та по накладній №489 -
21.10.2011 р.

Позовна заява ПрАТ "Рівнесільсервіс"
про стягнення 11 650 грн. 10 коп. надійшла
до суду 04 лютого 2014 року. Отже,
позивачем у справі №918/129/14 пропущено
термін для пред'явлення позову.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

В силу статей 43, 47, 33, 38 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
коли кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
суд, оцінивши подані по справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
прийняти рішення за результатами
обговорення усіх цих обставин.

Таким чином, враховуючи все
вищевикладене у сукупності
господарський суд прийшов до висновку,
що доводи відповідача щодо пропущення
позивачем строку позовної давності є
обґрунтованими. Відтак, у задоволенні
позовних вимог ПрАТ "Рівнесільсервіс"
до ПП "Вієта" про стягнення 11 650 грн. 10
коп. належить відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати, пов'язані з розглядом справи
при відмові в позові покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
Бережнюк В.В.

Повне рішення складено "13" березня 2014
року