КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р. Справа№
5011-59/14986-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Сухового В.Г.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Комунального підприємства
Печерської районної у м. Києві ради по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик»,

на рішення господарського суду міста
Києва від 16 грудня 2013 року,

у справі № 5011-59/14986-2012 (суддя Картавцева
Ю.В.),

за позовом Комунального підприємства
Печерської районної у м. Києві ради по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик», м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Київ,

про визнання укладеною додаткову
угоду,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Печерської
районної у м. Києві ради по утриманню
житлового господарства «Хрещатик»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до ФОП
ОСОБА_2 про визнання укладеною
додаткову угоду ( а.с. 4-6).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 16 грудня 2013 року по справі №
5011-59/14986-2012 у позові відмовлено повністю
(а.с.212-219).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 16 грудня 2013 року у
справі № 5011-59/14986-2012 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
при прийнятті оскаржуваного рішення
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
оскільки судом не взято до уваги
нормативні акти, які регулюють порядок
нарахування за комунальні послуги.

Автоматизованою системою
документообігу апеляційну скаргу
Комунального підприємства Печерської
районної у м. Києві ради по утриманню
житлового господарства «Хрещатик» по
справі № 5011-59/14986-2012, передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Чорногузу М.Г.
Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду Андрієнка В.В. від
14 січня 2014 року для розгляду
апеляційної скарги по справі №
5011-59/14986-2012 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г.,
судді: Агрикова О.В., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14 січня 2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено справу до
розгляду на 28 січня 2014 року.

В судових засіданнях 28 січня, 04 лютого
та 04 березня 2014 року за клопотанням
сторін, для урегулювання даного спору
та встановлення теплолічильника та
підписання договору, оголошувались
перерви відповідно до 04 лютого, 04
березня та 18 березня 2014 року.

В судовому засіданні 18 березня 2014 року
представник відповідача надав суду
пояснення в яких зазначив проте що
відповідач не заперечує укласти
договір при умові встановлення
теплолічильника та надав
документальні докази звернення до
позивача за отриманням дозволу на
встановлення теплолічильника. А також
підтримав відзив на апеляційну скаргу,
проти апеляційної скарги заперечував,
просив рішення господарського суду
міста Києва від 16 грудня 2013 року по
справі № 5011-59/14986-2012 залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача в судове
засідання 18 березня 2014 року не з'явився.
В попередніх засіданнях представник
позивача надавав суду свої пояснення в
яких підтримував апеляційну скаргу,
просив скасувати рішення
господарського суду міста Києва від 16
грудня 2013 року по справі № 5011-59/14986-2012 та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. Документальних
доказів надання погодження
встановлення теплолічильника
відповідачем позивач не надав.

Згідно з частиною першою статті 99
Господарського процесуального кодексу
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

01 січня 2009 року між КП Печерської
районної у м. Києві ради по утриманню
житлового господарства «Хрещатик» (КП
УЖГ «Хрещатик») та СПД ФО ОСОБА_2
(користувач) укладений договір № 144 на
експлуатаційні витрати та комунальні
послуги (далі - договір), (а.с. 18-19).

Відповідно до пункту 1.1 договору, КП УЖГ
«Хрещатик» надає користувачу
комунальні послуги, забезпечує
обслуговування та експлуатацію
будівлі, що знаходиться за адресою: вул.
Шота Руставелі, буд 27 Б, утримання
прибудинкової території
(експлуатаційні витрати).

Пунктами 4.1.1. та 4.1.2. договору сторони
погодили, що вартість комунальних
послуг встановлюється залежно від
фактичних витрат теплової енергії
(пропорційно займаній площі). Холодна
вода та інше нараховується згідно з
тарифами, наданими КП УЖГ «Херщатик»
підприємствами-постачальниками.
Користувач сплачує КП УЖГ «Хрещатик»
витрати, пов'язані з утриманням будинку
та прибудинкової території
(експлуатаційні витрати).

Згідно пункту 4.1.6. договору, розмір
платежів по даному договору та
додатків до нього може змінюватись КП
УЖГ «Хрещатик» - надавачем послуг в
односторонньому порядку у разі зміни
цін, тарифів та в інших випадках,
передбачених чинним законодавством
України про що користувач ставиться до
відому платіжною вимогою.

Термін дії вказаного договору
встановлено з 01.01.2009 р. по 01.05.2017 р. Зміни
або доповнення до нього допускаються
за взаємною згодою сторін. Зміни та
доповнення, що пропонуються внести,
розглядаються протягом одного місяця з
дати їх надання на розгляд іншою
стороною (п. 6.1, 6.1.2. договору).

У Додатку № 1 до договору, у графі щодо
наявності центрального опалення у
приміщенні за адресою вул. Шота
Руставелі, буд 27 Б не зазначено нічого,
натомість заповненими графами з
переліку комунальних зручностей,
наведеного у Додатку № 1, є наявність
холодної води та експлуатаційних
витрат у приміщенні за вказаною
адресою (а.с. 19).

Як зазначає позивач 14 грудня та 17
грудня 2010 року інспектором АЕК
«Київенерго» в присутності
представника КП УЖГ «Хрещатик» було
здійснено перевірку приміщення
відповідача за адресою: м. Київ, вул.
Шота Руставелі 27 Б, за результатами
якої було складено Акт № 1-12/56 від 14
грудня 2010 року, згідно з яким
опалювальних пристроїв у вказаному
приміщенні виявлено не було,
візуального доступу до домових
комунікацій не надано (а.с. 25). Згідно
Акту № 1-12/60 від 17 грудня 2010 року, дане
приміщення загальною площею 64, 8 кв.м.
опалюється від загальнобудинкової
системи централізованого
теплопостачання, в приміщенні виявлено
опалювальні прилади (регістри), що
знаходяться за гіпсокартонними
конструкціями. Також у даному акті
зазначено, що споживачеві (позивачу)
необхідно внести зміни в додатки до
договору на теплопостачання.

Позивачем для узгодження умов договору
з обставинами, викладеними у Акті №
1-12/60 від 17 грудня 2010 року було надіслано
відповідачу лист № 55 від 02 лютого 2011
року, яким проінформовано про
нарахування за послуги
централізованого опалення, а також,
супровідним листом № 121/11 від 22 лютого
2011 року надіслано Додаткову угоду № 4
до договору для підпису та повернення
позивачу, якою доповнено перелік
наявних у додатку № 1 до договору
комунальних зручностей графою
«центральне опалення: є (опалювальна
пл. 64,8 кв.м.». Факт надсилання даної
додаткової угоди відповідачу
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами та не заперечується
сторонами (а.с. 20-23).

Позивач зазначає, що відповідач
примірник Додаткової угоду № 4 до
договору № 144 не повернув та
ухиляється від підписання такої угоди.

Відповідачем неодноразово було
надіслано листи на адресу позивача,
згідно з якими відповідач повідомляє
позивача про відсутність будь-яких
теплоспоживчих установок, приладів чи
обладнання у приміщенні за адресою: м.
Київ, вул. Шота Руставелі 27 Б, а також
про те, що відповідач не планує їх
встановлювати у зазначеному
приміщенні та, відповідно,
користуватись теплоенергією (а.с. 48-50).

Сторони не досягли згоди, щодо
укладення додаткової угоди для
здійснення нарахування за послуги
централізованого опалення, що стало
підставою звернення позивача до суду.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
дослідивши матеріали справи дійшла
висновку про безпідставність вимог
позивача про визнання укладеною
додаткову угоду з огляду на наступне:

За своєю правовою природою додаткова
угода, яку просить визнати укладеною
позивач є договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

А статті 627 ЦК України зазначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Постановою Кабінету міністрів України
N 630 від 21 липня 2005 року затверджено
Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення ( далі -
правила).

Відповідно до п. 12 вищевказаних правил,
у разі встановлення будинкових засобів
обліку теплової енергії споживач
оплачує послуги згідно з їх
показаннями пропорційно опалюваній
площі (об'єму) квартири (будинку
садибного типу) за умови здійснення
власником, балансоутримувачем будинку
та/або виконавцем заходів з утеплення
місць загального користування будинку.

Згідно п. 68 Порядку формування тарифів
на теплову енергію, її виробництво,
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 1 червня 2011 року
№ 869, одиницею калькулювання
собівартості послуги з
централізованого опалення є 1 Гкал
теплової енергії, використаної
балансоутримувачем (підприємством, яке
надає послуги) для задоволення потреб
споживачів у забезпеченні нормативної
температури повітря у квартирі
(будинку садибного типу). У разі
відсутності приладів обліку вартість
послуги з централізованого опалення
визначається з розрахунку за 1 кв. метр
опалюваної площі (1 куб. метр
опалюваного об'єму).

Заявляючи позовні вимоги позивач
просить визнати укладеною Додаткову
угоду № 4 до договору № 144
«Експлуатаційні витрати та комунальні
послуги» між КП УЖГ «Хрещатик» та ФОП
ОСОБА_2

У пункті 1 вказаної угоди зазначено: «У
Додатку № 1 до Договору № 144 від 01.01.2009
р., який є невід'ємною частиною даного
Договору, п. 4 «Наявність комунальних
зручностей» викласти в такій редакції
«центральне опалення: є (опалювальна
площа 64,8 кв.м.)»

В матеріалах справи міститься висновок
судової будівельно-технічної
експертизи № 27/13-43 від 24 жовтня 2013 року
в якому надано висновок, щодо опалення
спірного приміщення (з №1 по №7 групи
приміщень №55 по вул. Шота Руставелі
№27-Б в м. Києві загальною площею 64,8 кв.м)
та наявності у ньому приладів опалення
(а.с. 139-145).

У вказаному висновку експерта
встановлено, що у приміщенні №1 площею
34,9 кв.м у підвіконному просторі
влаштований прилад опалення типу
«регістр»; в інших приміщеннях
наявність приладів опалення типу
«регістр» або приладів опалення іншого
типу не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла до висновку про безпідставність
вимог позивача про визнання укладеною
Додаткову угоду № 4, оскільки судом
встановлено, що фактично опалюється
площа 34,9 кв.м, а Додатковою угодою № 4
передбачено витрати на опалення
нежитлового приміщення площею 64,8 кв.м.

Крім того відповідач не заперечує
проти укладення договору після
встановлення тепло лічильника (приладу
комерційного обліку теплової енергії).

Відповідно до Закону України від 02.06.2005
р., № 2633-IV «Про теплопостачання»:
«прилад комерційного обліку теплової
енергії - засіб вимірювальної техніки,
що має нормовані метрологічні
характеристики і тип якого занесений
до Державного реєстру засобів
вимірювальної техніки, на основі
показань якого визначається обсяг
спожитої теплової енергії». Статтею 6
вказаного закону визначено, що
забезпечення впровадження засобів
обліку і приладів регулювання
споживання теплової енергії є одним із
принципів державної політики у сфері
теплопостачання.

Згідно ч. 6 ст.19 Закону України «Про
теплопостачання» : «Споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.»

Позивач при наявному клопотанні
відповідача про надання дозволу на
встановлення приладу комерційного
обліку теплової енергії не надав
документальних доказів в
обґрунтування технічної неможливості
встановити такий прилад та не надав
дозволу на його встановлення. За таких
умов позивачем фактично порушене
законодавчо закріплене право
споживача (відповідача) на оплату за
фактично отриману теплову енергію
згідно показників приладів обліку.

Вищевказана спростовує доводи
апеляційної скарги, що судом першої
інстанції не взято до уваги нормативні
акти, які регулюють порядок
нарахування за комунальні послуги та
безпідставно відмовлено в задоволені
позову.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 ГПК України, які б могли
стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста
Києва від 16 грудня 2013 року, по справі №
5011-59/14986-2012 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Комунального
підприємства Печерської районної у м.
Києві ради по утриманню житлового
господарства «Хрещатик» на рішення
господарського суду міста Києва від 16
грудня 2013 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч. І ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства Печерської районної у м.
Києві ради по утриманню житлового
господарства «Хрещатик» на рішення
господарського суду міста Києва 16
грудня 2013 року по справі № 5011-59/14986-2012
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 16 грудня 2013 року по
справі № 5011-59/14986-2012 залишити без змін.

3. Справу № 5011-59/14986-2012 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду,
протягом двадцяти днів, може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

В.Г. Суховий