номер провадження справи 6/84/13-30/4/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2014
Справа № 908/3978/13

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» в особі
Запорізької філії ПАТ «Укртелеком»
(69005, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 133)

до відповідача: Виконавчого комітету
Запорізької міської ради (69105, м.
Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 206)

про стягнення 52161,87 грн.

Суддя Кагітіна
Л.П.

За участю представників сторін та
учасників процесу:

від позивача - Фоменко Б.О., довіреність
№ 512 від 11.12.2013 р.;

від відповідача - Ветушко М.Ю.,
довіреність № 01/02-17/00140 від 17.01.2014 р.;

Публічне акціонерне товариство
«Укртелеком» в особі Запорізької філії
ПАТ «Укртелеком» звернулося до
господарського суду Запорізької
області з позовом про стягнення з
Виконавчого комітету Запорізької
міської ради 52161,87 грн. заборгованості
за договором № 300002437 про надання послуг
з передавання даних і повідомлень за
державні кошти від 01.02.2013 р., в т.ч.: 51711,48
грн. основного боргу, 271,71 грн. пені, 53,28
грн. інфляційних втрат та 125,40 грн. - 3%
річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи ст.ст.
526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.
193, 216, 231, 232 Господарського кодексу
України та умови укладеного між
сторонами договору. Вказує, що в
порушення умов договору відповідач
вартість наданих йому послуг за період
з 01.08.2013 р. по 26.11.2013 р. не сплатив,
внаслідок чого у нього утворилася сума
боргу в розмірі 51711,48 грн. За
твердженням позивача, невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором є підставою для покладення
на останнього додаткової
відповідальності у вигляді
передбачених законом та договором
санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України та
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України № 30 від
26.11.2010р., справу № 908/3978/13 передано на
розгляд судді Місюри Л.С.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 06.12.2013 р. суддею
порушено провадження у справі № 908/3978/13,
присвоєно справі номер провадження №
6/84/13, розгляд якої призначено на 17.12.2013
р. У сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи по суті.

Ухвалами господарського суду від 16.12.2013
р. та від 21.01.2014 р. (голова
господарського суду Немченко О.І.) у
зв'язку із перебуванням судді Місюри
Л.С. на лікарняному, розгляд справи
перенесено на 21.01.2014 р. та на 05.02.2014 р.,
відповідно.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України,
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України № 30 від
26.11.2010 р., у зв'язку із перебуванням
судді Місюри Л.С. на лікарняному,
протоколом перерозподілу справу №
908/3978/13 передано на розгляд судді
Кагітіній Л.П.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.02.2014 р. справа
№908/3978/13 прийнята суддею Кагітіною Л.П.
до провадження, справі присвоєно номер
провадження № 6/84/13-30/4/14. Розгляд справи
розпочато заново, судове засідання
призначено на 27.02.2014 р.

На підставі ст. 77 ГПК України, ухвалою
суду від 27.02.2014 р. розгляд справи
відкладався на 13.03.2014 р.

За клопотанням представників сторін
фіксація судового процесу технічними
засобами не здійснювалася.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві.
Відзначає, що згідно наданого суду акта
звірки взаєморозрахунків за надані
телекомунікаційні послуги від 05.12.2013 р.
заборгованість відповідача складає
51711,48 грн. Також, у судовому засіданні
представником позивача надано
витребуваний судом розрахунок пені.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
у відзиві на позов. У відзиві
відповідач визнає заборгованість
перед позивачем за спірний період у
визначеній позивачем сумі, проте, не
визнає себе винним у невиконанні умов
договору щодо несвоєчасного
перерахування відповідних коштів на
рахунок позивача. За поясненнями
відповідача, акти виконаних робіт
згідно відмітки органу державного
казначейства вчасно зареєстровані та
взяті на облік, але державною
казначейською службою за наявності на
рахунках відповідача коштів
перерахування вказаних в актах сум на
рахунок позивача не здійснено. Просить
відмовити у стягненні інфляційних
втрат, 3 % річних, пені та судового збору.

В судовому засіданні 13.03.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 р. між Запорізькою філією
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» (надалі - Укртелеком,
позивач у справі) та Виконавчим
комітетом Запорізької міської ради
(надалі - Абонент, відповідач у справі)
було укладено договір № 300002437 про
надання послуг з передавання даних і
повідомлень за державні кошти (надалі -
Договір).

За визначенням п. 1.1 Договору,
Укртелеком надає Абоненту послуги з
передавання даних і повідомлень
(послуги місцевого телефонного зв'язку
загального користування /включаючи на
великі відстані/), а Абонент сплачує за
надані послуги за цінами, що визначені
договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору, перелік
замовлених послуг та засобів зв'язку,
виділених Абоненту, зазначено у
додатку № 2 до цього договору.
Укртелеком надає послуги в обсягах
загальної ціни договору, встановленої
у п. 4.2 цього договору. Ціна договору
може бути зменшена у випадку зменшення
обсягів закупівлі залежно від
реального фінансування видатків.

Додатком № 2 до договору сторонами
погоджено тарифи на послуги
телефонного зв'язку (аркуш справи 25-27).

Згідно з п. 4.4.2 Договору Абонент
зобов'язався своєчасно оплачувати
отримані послуги в повному обсязі.

В пункті 6.2 Договору сторони визначили,
що розрахунки за надані послуги
здійснюються на підставі Бюджетного
кодексу України і виставленого
рахунку-фактури та актів
приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що
Абонент здійснює оплату послуг
Виконавцеві на підставі виставленого
рахунку та акту приймання-передачі
наданих послуг та має право на
відстрочку платежу на термін не більше
30 календарних днів з моменту надання
послуг.

За умовами п. 6.12 договору,
розрахунковий період становить один
календарний місяць.

Відповідно до п. 6.15 договору, оплата
рахунку за отримані послуги
проводиться відповідачем в термін не
пізніше 20 числа місяця, що настає після
повного розрахункового періоду (при
кредитному порядку оплати) та до 20
числа поточного місяця у разі
застосування попередньої (авансової)
оплати.

Згідно з п. 7.2 Договору, у разі
несвоєчасної (неповної) оплати
Абонентом послуг нараховується пеня у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченої оплати за кожен
день прострочення.

Згідно з 9.1 Договору цей договір
набирає чинності з моменту його
підписання і діє до 31.12.2013 р.

Припинення дії договору або його
дострокове розірвання не звільняє
Абонента від зобов'язань із
розрахунків за надані послуги та
відповідальності за їх невиконання.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до умов договору № 300002437 від
01.02.2013 р. позивачем в період з 01.08.2013 р. по
26.11.2013 р., включно, було надано
відповідачу телекомунікаційні послуги
на загальну суму 52798,37 грн., з яких 02.10.2013
р. сплачено 1086,89 грн.

В порушення умов договору, свої
зобов'язання по оплаті послуг за
вказаний період відповідач своєчасно в
повному обсязі не виконав. Визначену
актами приймання-передачі суму у
встановлений договором термін в
повному обсязі не сплатив, внаслідок
чого у нього утворилася заборгованість
за договором в сумі 51711,48 грн.

Позовні вимоги про стягнення з
Виконавчого комітету Запорізької
міської ради 52161,87 грн. заборгованості
за договором № 300002437 про надання послуг
з передавання даних і повідомлень за
державні кошти від 01.02.2013 р., в т.ч.: 51711,48
грн. основного боргу, 271,71 грн. пені, 53,28
грн. інфляційних втрат та 125,40 грн. - 3%
річних, є предметом судового розгляду у
даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини…
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. Аналогічні
положення містить ст. 174 Господарського
кодексу України, згідно з якою
господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають,
зокрема, з господарського договору та
інших угод, передбачених законом.

Обставини справи свідчать, що спірні
правовідносини сторін ґрунтуються на
договорі № 300002437 від 01.02.2013 р., який за
своєю правовою природою є договором
про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором. Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Статтею 173 Господарського кодексу
України передбачено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт (управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Пунктом першим статті 193
Господарського Кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Аналогічна норма міститься і в статті
526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193
Господарського кодексу України та
статей 525, 526 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що
відповідач свої зобов'язання щодо
оплати позивачу передбачених
договором послуг, всупереч умов
договору та вимог закону, не виконав,
внаслідок чого у нього утворилася
заборгованість за договором у спірний
період в сумі 51711,48 грн.

Доказів погашення суми боргу
відповідачем суду не надано.

Також, суд приймає до уваги, що згідно з
підписаним сторонами та скріпленим
печатками підприємств актом звірки
взаєморозрахунків станом на 05.12.2014 р.
заборгованість відповідача за
Договором перед позивачем становить
51711,48 грн. Представниками сторін
підтверджено, що станом на час розгляду
справи заборгованість не погашено.

Згідно з чинним законодавством
України, акту звірки взаєморозрахунків
не надано юридичної сили як доказу
наявності обов'язку сплатити грошові
кошти або ж відсутності такого
обов'язку. Проте, в розумінні ст.ст. 9, 10
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» вказаний акт є зведеним
обліковим документом, який відображає
загальну суму заборгованості та фіксує
стан розрахунків між сторонами.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України,
згідно якої зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином,
суд вважає правомірними позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
суми 51711,48 грн. основного боргу за
договором і задовольняє їх в повному
обсязі..

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення
основного боргу, позивачем заявлено
вимоги про стягнення з відповідача
пені в сумі 271,71 грн. за період з 21.09.2013 р.
по 30.11.2013 р., 53,28 грн. інфляційних втрат
за період з 01.10.2013 р. по 31.10.2013 р. та
125,40грн. - 3% річних за період з 21.09.2013 р. по
30.11.2013 р.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтями 611, 625 ЦК
України.

Зокрема, частиною 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» (далі -
Закон) платники коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі,
що встановлюється за згодою сторін.
При цьому, статтею 3 Закону встановлено,
що розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Як зазначалося вище, пунктом 7.2
Договору узгоджено, що у разі
несвоєчасної (неповної) оплати
Абонентом послуг нараховується пеня у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченої оплати за кожен
день прострочення

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений факт прострочення
відповідачем виконання грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
нього пені, втрат від інфляції та 3%
річних заявлені позивачем
обґрунтовано.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки пені, інфляційних втрат та 3%
річних суд дійшов до висновку, що в
межах заявлених позовних вимог вони є
вірними, складеними відповідно до
вимог чинного законодавства.

За таких обставин, з відповідача на
користь позивача слід стягнути 271,71 грн.
пені, 53,28 грн. інфляційних втрат та 125,40
грн. - 3% річних.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

В даному випадку, відповідач не навів
передбачених законом обставин та не
надав доказів, які б звільняли його від
виконання обов'язку щодо здійснення у
повному обсязі оплати наданих йому за
договором послуг та покладеної на
нього додаткової відповідальності за
порушення умов договору у вигляді
передбачених договором та законом
санкцій. Посилання відповідача на не
проведення казначейською службою
оплат по вчасно зареєстрованим ним
актам не може бути підставою для
звільнення відповідача від
передбачених договором та законом
санкцій, оскільки ні умовами договору,
ні законом таких умов не передбачено.

Отже, з підстав зазначених вище, суд
знаходить позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача,
оскільки спір виник внаслідок його
неправомірних дій.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Запорізької філії ПАТ
«Укртелеком» (м. Запоріжжя) до
Виконавчого комітенту Запорізької
міської ради (м. Запоріжжя)
задовольнити повністю.

Стягнути з Виконавчого комітету
Запорізької міської ради (69105, м.
Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 206; ; розрахункові рахунки в установах
банку не відомі) на користь Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Запорізької філії ПАТ
«Укртелеком» (69005, м. Запоріжжя, пр.
Леніна, 133; , р/р 26002364 у
ЗОД ВАТ / ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» м.
Запоріжжя, МФО 313827) основний борг в сумі
51711 (п'ятдесят одна тисяча сімсот
одинадцять) грн. 48 коп., інфляційні
витрати в сумі 53 (п'ятдесят три) грн. 28
коп., 3 % річних в сумі 125 (сто двадцять
п'ять) грн. 40 коп. та пеню в сумі 271
(двісті сімдесят одна) грн. 71 коп.

Стягнути з Виконавчого комітету
Запорізької міської ради (69105, м.
Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 206; ; розрахункові рахунки в установах
банку не відомі) на користь Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Запорізької філії ПАТ
«Укртелеком» (69005, м. Запоріжжя, пр.
Леніна, буд. 133; ; р/р
№26009408 в ЗОД ВАТ / ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» м. Запоріжжя, МФО 313827) витрати по
сплаті судового збору в сумі 1720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 18.03.2014 р.