ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014 р.
Справа № 914/100/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Козак І.Б.

при секретарі Ільницькій М.М.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом: Прокурора
міста Червонограда в інтересах держави
в особі уповноваженого органу:
Червоноградської міської ради,
Львівська область, м. Червоноград,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 Львівська
область, м. Червоноград,

про: зобов'язання відповідача
здійснити демонтаж тимчасової споруди
та стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від прокурора: Леонтьєва Н. Т.
(посвідчення №005508).

Від позивача: Фігар Ю.О., Цюпа В.П. -
представники (довіреність в матеріалах
справи);

Від відповідача: не з'явився.

Прокурору та представникам позивача
роз'яснено права та обов'язки,
передбачені статтями 22 та 29 ГПК
України, зокрема, підстави відводу
судді відповідно до статті 20 ГПК
України. Заяв та клопотань про відвід
судді не подано. Прокурор та
представники позивача не наполягають
на фіксації судового процесу
технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за
позовом Прокурора міста Червонограда в
інтересах держави в особі
уповноваженого органу:
Червоноградської міської ради до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідача здійснити
демонтаж тимчасової споруди та
стягнення судових витрат.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 16.01.2014 року
порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено на 04.02.2014
року, про що прокурор та сторони були
належним чином повідомлені під
розписку: прокурор - 20.01.2014 року
рекомендованою поштою №79 4 та
21.01.2014 року рекомендованою поштою №80 4, позивач - 21.01.2014 року
рекомендованою поштою №80 0,
відповідач - 21.01.2014 року рекомендованою
поштою №80 0 (оригінали
повідомлень про вручення поштових
відправлень в матеріалах справи).

Розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав, викладених у
відповідних ухвалах суду у справі.

Прокурор в судове засідання 14.03.2014 року
з'явився.

Представники позивача в судове
засідання з'явились, позовні вимоги
підтримали повністю з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи в порядку,
передбаченому Інструкцією з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою Наказом ДСАУ від
20.02.2013 року №28.

Враховуючи повторну неявку
повноважного представника відповідача
та неподання ним відзиву на позовну
заяву справа розглядається в порядку
статті 75 ГПК України, - за наявними в ній
матеріалами.

В ході розгляду справи встановлено.

Позивач: Червоноградська міська рада є
юридичною особою, їй присвоєно , знаходиться за адресою:
80100, Львівська область, м. Червоноград,
пр. Шевченка, буд. 19, що підтверджується
Витягом з ЄДРЮО та ФОП від 16.12.2013 року
№17789960 (докази в матеріалах справи).

Відповідач: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, йому присвоєно ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
Витягом з ЄДРЮО та ФОП від 16.12.2013 року
№17790039 (докази в матеріалах справи).

Прокурор в інтересах держави в особі
позивача 15.01.2014 року звернувся до
господарського суду Львівської
області із позовом до відповідача про
зобов'язання здійснити демонтаж
належної йому тимчасової споруди, яка
розташована по АДРЕСА_2.

Рішенням від 14.06.2007 року №152
Червоноградська міська рада
затвердила проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на
АДРЕСА_2 за рахунок земельної КП
«Червонограджитлокомунсервіс» для
торгівлі овочами.

19.09.2007 року Виконавчим комітетом
Червоноградської міської ради
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
видано дозвіл №1-3 на розміщення малої
архітектурної форми - гірки для
викладки фруктів та овочів розміром 2 х
1,25 м., ятки 3 х 3 м. строком до 30.07.2010 року.
Термін дії дозволу було продовжено до
20.04.2012 року.

Пунктом 6 Рішення від 23.05.2012 року №283
Червоноградська міська рада
продовжила підприємцю ОСОБА_1 на три
роки термін дії договору оренди
земельної ділянки на АДРЕСА_2 під
розміщення тимчасової споруди для
торгівлі овочами.

15.06.2012 року між Червоноградською
міською радою та ФОП ОСОБА_1 укладено
Договір оренди земельної ділянки
площею 0,0012 га, яка знаходиться в м.
Червоноград на АДРЕСА_2 на території КП
«Червонограджитлокомунсервіс».

За своєю правовою природою, основними
та другорядними (не основними)
ознаками, які визначені нормами
чинного цивільно-господарського
законодавства, зазначений договір є
договором найму (оренди).

Вказаний договір укладено в письмовій
формі, підписано повноважними
представниками сторін за договором, їх
підписи засвідчено печаткою позивача,
26.07.2012 року зареєстровано в Управлінні
Держкомзему у м. Червоноград
Львівської області, про що вчинено
запис №00236, що відповідає вимогам
статті 207 Цивільного кодексу України
(далі за текстом - ЦК України), в силу
статті 204 ЦК України, є правомірним
правочином.

Статтею 283 Господарського кодексу
України (далі за текстом - ГК України)
визначено, що за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Пунктом 8 договору сторони погодили, що
договір укладено на три роки. Після
закінчення строку дії договору орендар
має переважне право на його поновлення
на новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше, ніж за два місяці (60
календарних днів) до закінчення строку
дії договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію.

Відповідно до пункту 15 договору оренди
земельна ділянка передається в оренду
під розміщення тимчасової споруди для
торгівлі овочами.

Актом приймання - передачі від 26.07.2012
року позивач передав, а відповідач
прийняв у строкове платне користування
на три роки земельну ділянку площею 0,0012
га. під розміщення споруди для торгівлі
овочами по АДРЕСА_2 у м. Червонограді.
Вказаний акт підписано повноважними
представниками сторін та завірено
відтиском печатки позивача (належним
чином завірена копія Акту в матеріалах
справи).

27.11.2012 року Червоноградська міська рада
звернулася до приватного підприємця
ОСОБА_1 з Претензією вих. №8/21-6239/2-17 про
звільнення земельної ділянки по
АДРЕСА_2 від самовільно встановлених
стаціонарних споруд - торгових кіосків
у строк до 10.12.2012 року (належним чином
завірена копія претензії в матеріалах
справи).

У відповіді на претензію від 03.12.2012 року
б/н відповідач зазначив, що
використання земельної ділянки
здійснюється згідно умов укладеного
між сторонами договору, а тому просить
позивача відкликати претензію
(належним чином завірена копія
відповіді на претензію в матеріалах
справи).

Так, прокурор в інтересах держави в
особі позивача просить суд зобов'язати
відповідача здійснити демонтаж
належної йому тимчасової споруди, яка
розташована по АДРЕСА_2, оскільки
земельна ділянка за договором надана
відповідачу для розміщення пересувної
тимчасової споруди - гірки для торгівлі
овочами, а відповідачем на орендованій
земельній ділянці в порушення умов
договору встановлено стаціонарну
тимчасову споруду - павільйон.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»
благоустрій населених пунктів - це
комплекс робіт з інженерного захисту,
розчищення, осушення та озеленення
території, а також
соціально-економічних,
організаційно-правових та екологічних
заходів з покращення мікроклімату,
санітарного очищення, зниження рівня
шуму та інше, що здійснюються на
території населеного пункту з метою її
раціонального використання, належного
утримання та охорони, створення умов
щодо захисту і відновлення
сприятливого для життєдіяльності
людини довкілля.

Згідно приписів частини першої та
четвертої статті 20 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»
організацію благоустрою населених
пунктів забезпечують місцеві органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до
повноважень, установлених законом;
рішення місцевих органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо благоустрою
території певного населеного пункту є
обов'язковим для виконання розміщеними
на цій території підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до статті 28 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» та пункту 1.3. Порядку
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності, затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва, та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011 року
№244 (далі - Порядок) тимчасова споруда
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності - це
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення
підприємницької діяльності може мати
закрите приміщення для тимчасового
перебування людей (павільйон площею не
більше 30 квадратних метрів по
зовнішньому контуру) або не мати такого
приміщення. Розміщення тимчасових
споруд для провадження
підприємницької діяльності
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Пунктом 1.4. Порядку передбачено, що
паспорт прив'язки тимчасової споруди -
це комплект документів, у яких
визначено місце встановлення
тимчасової споруди на
топографо-геодезичній основі М1:500, хему
благоустрою прилеглої території.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку підставою
для розміщення тимчасової споруди є
паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку
замовник, який має намір встановити
тимчасову споруду, звертається до
відповідного виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради,
районної державної адміністрації із
відповідною заявою у довільній формі
про можливість встановлення
тимчасової споруди.

Пунктами 2.20 та 2.21 Порядку передбачено,
що встановлення тимчасової споруди
здійснюється відповідно до паспорта
прив'язки, відхилення від паспорта
прив'язки тимчасової споруди не
допускається.

Відповідно до пункту 2.31 порядку
розміщення тимчасової споруди
самовільно забороняється. У разі
закінчення строку дії, анулювання
паспорта прив'язки або самовільного
встановлення тимчасової споруди така
тимчасова споруда підлягає демонтажу
(пункт 2.30 Порядку).

Належних і допустимих доказів в
підтвердження наявності паспорта
прив'язки стаціонарної тимчасової
споруди - павільйону, який розміщено на
орендованій відповідачем за Договором
оренди земельної ділянки від 15.06.2012
року земельній ділянці площею 0,0012 га.
по АДРЕСА_2 у місті Червоноград
прокурором та сторонами станом на час
розгляду справи по суті не заявлено та
не подано.

Окрім того, як вбачається із пункту 2
договору оренди земельної ділянки від
15.06.2012 року, відповідачу в оренду надано
земельну ділянку площею 0,0012 га для
розміщення тимчасової споруди для
торгівлі овочами. Розміри, форма та
периметр земельної ділянки також
встановлено Дозволом на розміщення
малої архітектурної форми - гірки для
викладки фруктів і овочів від 19.09.2007
року №1-3 та Кадастровим планом
земельної ділянки кадастровий
№:02:005:0045 (належним чином завірена
копія дозволу і плану в матеріалах
справи).

Листом від 01.10.2013 року вих. №397 Приватне
підприємство «Левада» надало позивачу
плани земельних ділянок згідно
переліку. Як вбачається із доданого до
листа плану земельної ділянки площею
0,0012 га на АДРЕСА_2 в м. Червонограді, яка
знаходиться в оренді ФОП ОСОБА_1,
відповідачем на вказаній земельній
ділянці встановлено стаціонарну
тимчасову споруду - павільйон
розмірами 4,78 м. х 3,56 м. х 4,72 м. х 3,51 м. (по
зовнішньому контуру) (належним чином
завірена копія листа з додатком в
матеріалах справи).

Таким чином встановлення відповідачем
стаціонарної тимчасової споруди -
павільйона відбулось без ним отримання
у встановленому порядку паспорта
прив'язки тимчасової споруди та з
порушеннями умов договору, оскільки в
оренду передавалась земельна ділянка
розмірами 3 м. х 4 м., а встановлена
відповідачем тимчасова споруда має
розміри 4,78 м. х 3,56 м. х 4,72 м. х 3,51 м. по
зовнішньому контуру. Відтак,
самовільно встановлена відповідачем
стаціонарна тимчасова споруда
підлягає демонтажу.

Відповідно до частини 1 статті 36-1
Закону України «Про прокуратуру»
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави (ч.3
ст. 36-1 вказаного Закону).

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 з
урахуванням того, що «інтереси
держави» є оціночним поняттям,
прокурор чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах. Державні
інтереси закріплюються як нормами
Конституції України, так і нормами
інших правових актів. Інтереси держави
можуть збігатись повністю, частково
або не збігатись зовсім з інтересами
господарських товариств з часткою
державної власності у статутному
фонді.

Як вбачається із матеріалів справи,
позов заявлено Прокурором міста
Червонограда в межах наданих йому
законодавством повноважень в
інтересах держави в особі
Червоноградської міської ради, на яку
державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретних функцій у
правовідносинах, пов'язаних із
захистом інтересів держави,
передбачених Законом України «Про
місцеве самоврядування», а тому суд
вважає, що прокурором доведено
підставність звернення з відповідним
позовом.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши пояснення прокурора та
представників позивача, оглянувши та
дослідивши матеріали справи і подані
докази, дійшов до висновку, що позов
документально та нормативно
обґрунтований, відповідачем не
спростований, а тому підлягає до
задоволення повністю.

Судові витрати: прокурор за даним
позовом судового збору не сплачував,
оскільки, відповідно до пункту 11
частини першої статті 5 Закону України
від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий
збір», звільнений від сплати
останнього за позовами про захист
інтересів держави.

Із позовних заяв немайнового характеру
сплачується судовий збір у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду ( ч. 1,
п.п. 1 п. 2 частини другої статті 4 Закону
України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про
судовий збір»).

Нормою статті 8 Закону України «Про
Державний Бюджет України на 2014 рік»
передбачено, що станом на 01.01.2014 року
розмір мінімальної заробітної плати
становить 1 218 грн. 00 коп.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
те, що судові витрати слід розподілити
між сторонами відповідно до статті 49
ГПК України та стягнути їх з
відповідача в дохід Державного Бюджету
України, оскільки спір виник внаслідок
неналежного виконання відповідачем
умов укладеного із позивачем договору
оренди земельної ділянки.

На підставі вищенаведеного та
керуючись статтями 20, 21, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 44,
49, 75, 77, 82 - 85, 116 - 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
здійснити демонтаж належної йому
тимчасової споруди, яка знаходиться на
вул. АДРЕСА_2

3. Стягнути з боржника: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід
Державного бюджету України 1 218 грн.
судового збору.

4. Накази видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

14.03.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 14.03.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.