ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р.
Справа № 3/53/5022-677/2012

(2/20 -269 (14/103-1791))

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого судді
Орищин Г.В.

суддів
Галушко Н.А.

Михалюк О.В.

розглянув апеляційні скарги: 1)
кооперативу "СОЮЗ" від 19.08.2013р. №142, 2)
публічного акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод" від 19.08.2013р. №02/220

на ухвалу господарського суду
Тернопільської області від 08.08.2013р. про
зміну способу виконання рішення від
21.05.2010р.

у справі № 2/20-269 (14/103-1791)

за позовом публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк", м.Київ

до відповідача-1 публічного
акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод", м.Тернопіль

до відповідача-2 кооперативу "СОЮЗ",
м.Тернопіль

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

за участю представників:

- від позивача - Данілін С.В.,

- від відповідача-1 - Багранюк В.С.,

- від відповідача-2 - не з'явився.

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 08.08.2013р. у
справі № 2/20-269 (14/103-1791) (суддя Турецький
І.М.) задоволено заяву публічного
акціонерного товариства (надалі - ПАТ)
"Універсал Банк" та змінено порядок
виконання рішення господарського суду
Тернопільської області від 21.05.2010р. у
справі №2/20-269 (14/103-1791) зі звернення
стягнення на предмет іпотеки по
договору іпотеки від 31.10.2008р. на
перелічене майно (земельну ділянку,
будівлі та споруди) на звернення
стягнення на майно - предмет іпотеки
згідно договору іпотеки від 31.10.2008р.
шляхом визнання за позивачем права
власності на перелічене майно
(земельну ділянку, будівлі та споруди).

Виносячи ухвалу, суд першої інстанції
виходив із того, що рішення суду від
21.05.2010р. не може бути виконане через
неповне викладення його резолютивної
частини.

Дану ухвалу оскаржили відповідачі,
оскільки вважають, що при її винесенні
суд першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просять оскаржувану
ухвалу скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні заяви ПАТ
"Універсал Банк" про зміну порядку та
способу виконання рішення
господарського суду Тернопільської
області від 21.05.2010р.

Скаржники зазначили, зокрема, що
рішення господарського суду
Тернопільської області від 21.05.2010р.
набрало чинності, тому викладений в
оскаржуваній ухвалі висновок, про те,
що це рішення суперечить чинному
законодавству, не ґрунтується на
нормах процесуального права. Судом не
було з'ясовано питання наявності чи
відсутності у відповідача-1 майна, на
яке зверталось стягнення (тобто не
досліджено питання можливості чи
неможливості виконання рішення суду); в
матеріалах справи відсутні належні
докази, які підтверджують вартість
майна. Крім того, на думку скаржників,
оскаржуваною ухвалою вносяться зміни
до суті рішення, а подана заява
підписана не уповноваженою особою.

У письмових поясненнях від 18.02.2014р.
№02/297 відповідач-1 повідомив суд, що
постановою Вищого господарського суду
України від 24.12.2013р. у справі №2/20-269
скасовано рішення суду, порядок та
спосіб виконання якого змінювався
оскаржуваною ухвалою.

До суду надійшло також клопотання
позивача від 05.03.2014р. б/н про припинення
апеляційного провадження у даній
справі у зв'язку з прийняттям Вищим
господарським судом України
вищевказаної постанови.

Відповідач-2 явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення ухвали суду
від 16.01.2014р. за його адресою (а.с. 200, том
7). Оскільки в справі достатньо
матеріалів для розгляду апеляційних
скарг по суті, за відсутності клопотань
про відкладення розгляду справи,
судова колегія вважає за можливе
розглядати апеляційну скаргу без
представника відповідача-2.

З матеріалів справи та апеляційної
скарги вбачається наступне:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 21.05.2010р. у
даній справі (а.с. 229-239, том 2), залишеному
без змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
06.10.2010р., встановлено, що борг
кооперативу "Союз" перед ПАТ "Універсал
Банк" за договорами на здійснення
кредитних операцій складає 8756912,58грн.
та, окрім іншого, проведено звернення
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки від 31.10.2008р. на
земельну ділянку площею 0,9953 га,
кадастровий номер :02:0110038 та на
будівлі і споруди, загальною площею
5075,90 кв.м., розташовані в м. Тернополі, по
вул. Д.Нечая, 25, які є власністю ВАТ
"Тернопільський електромеханічний
завод". Вилучені від продажу кошти
перерахувати ПАТ "Універсал банк" в
сумі 8756912,58грн.

На підставі вказаного рішення місцевим
господарським судом Тернопільської
області видано наказ №2/20-269 (14/103-1791) від
06.10.2010р. (том 3, а.с. 61).

Разом з тим, в позовній заяві ПАТ
"Універсал Банк" (а.с. 2-6, том 1) вимога про
звернення стягнення на будівлі та
споруди загальною площею 5075,90 кв.м.,
розташовані в м. Тернополі, по вул.
Д.Нечая, 25 містить детальний
перерахунок об'єктів нерухомого майна,
у який входять: будівля головного
корпусу № 1 під літерою "А" заг. площею 914
кв.м.; будівля головного корпусу № 2 під
літерою "А'", "А"", "А"'" заг. площею 1065,8
кв.м.; будівля складальної дільниці №2
під літерою "Б", "Б'" заг. площею 1100,6 кв.м.;
будівля складальної дільниці № 1 під
літерою "З" заг. площею 374,1 кв.м.; будівля
слюсарно-механічного цеху під літерою
"И" заг. площею 728,7 кв.м.; будівля
котельні під літерою "К" заг. площею 301,5
кв.м.; будівля складу готової продукції
під літерою "Л" заг. площею 301,5 кв.м.

Відсутність у рішенні суду та наказі
чіткого переліку будівель споруд, на
які необхідно звернути стягнення,
унеможливлюють на думку позивача їх
виконання, що й стало підставою для
його звернення до місцевого
господарського суду із заявою про
зміну способу та порядку виконання
рішення суду. Додатково вказана заява
обґрунтована тією обставиною, що ВПВР
УДВС ГУЮ у Тернопільській області
раніше звертався до суду із заявою про
зміну способу і порядку виконання
наказу , в чому йому було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.12.2013р. у справі №2/20-269
рішення господарського суду
Тернопільської області від 21.05.2010р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 06.10.2010р. у
справі №2/20-269 (14/103-1791) скасовано, а
справу передано до суду першої
інстанції на новий розгляд (а.с. 237-239,
том 7).

Судова колегія, заслухавши пояснення
сторін, розглянувши апеляційні скарги,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні в ній докази, вважає, що
оскаржувану ухвалу суду слід
скасувати, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання. Аналогічне положення
викладене і в ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження".

Пунктом 7.1.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 роз'яснено, що під зміною
способу і порядку виконання рішення
слід розуміти прийняття господарським
судом нових заходів для реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.
Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

Згідно п. 7.2. вищевказаної постанови,
підставою для зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом.

Як єдину підставу для винесення ухвали
місцевий господарський суд зазначив
те, що рішення суду від 21.05.2010р. не може
бути виконане через неповне викладення
його резолютивної частини.

Натомість, місцевим господарським
судом не було зазначено жодної
конкретної фактичної обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим (наприклад,
відсутність у відповідача-1 майна, на
яке звертається стягнення).

Як вбачається з оскаржуваної ухвали,
змінюючи спосіб і порядок виконання
рішення, суд також вдався до зміни суті
рішення: звернення стягнення на майно
замінив зверненням стягнення шляхом
визнанням права власності на таке
майно, що не може вважатись
видозміненням форми виконання рішення.

Так, відповідно до ч.1,3 ст.37 Закону
України «Про іпотеку»,
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.
Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності.

Таким чином, застосування такого
способу захисту порушеного права, як
звернення стягнення на майно шляхом
визнанням права власності, вимагає
додаткового дослідження обставин
справи та доказів, зокрема: чи був між
сторонами укладений договір (чи
існувало застереження у договорі), які
передбачають передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання; яка вартість
предмету іпотеки на момент набуття
права власності на нього на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів бере до уваги доводи скаржників
про неприпустимість встановлення в
оскаржуваній ухвалі вартості предмету
іпотеки (чого не було зроблено в
рішенні суду), а також про те, що
висновок про вартість майна від 17.07.2013р.
(а.с. 117-118, том 6) не може братись до уваги.
Крім того, у вартість майна згідно
вказаного висновку було включено
вартість приміщень, які не входять до
предмету іпотеки (будівля гаражу для
автотранспорту під літ. «Ж» площею 463,1
кв.м.), а згідно ст.12 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» вартість майна визначається
звітом про оцінку майна.

Таким чином, оскаржувана ухвала є
незаконною, як в частині відсутності
підстав для її винесення (не містить
вказівки на конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом), так і в частині зміни
суті рішення.

Крім цього, рішення господарського
суду Тернопільської області від
21.05.2010р. та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
06.10.2010р. у справі №2/20-269 (14/103-1791)
скасовано постановою Вищого
господарського суду України від
24.12.2013р. у справі №2/20-269, що також є
підставою для скасування даної ухвали.

Стосовно клопотання позивача про
припинення апеляційного провадження у
даній справі у зв'язку з прийняттям
вищевказаної постанови Вищого
господарського суду України, то таке не
підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, вимоги
апеляційних скарг визнані судовою
колегією підставними та такими, що
підлягають до задоволення, а ухвала
суду першої інстанції - такою, що
прийнята із порушенням норм
процесуального права та підлягає
скасуванню відповідно до ст.104 ГПК
України.

Судові витрати по апеляційних скаргах,
в порядку ст.49 ГПК України, слід
покласти на позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги кооперативу "Союз" та
публічного акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод" задоволити.

Ухвалу господарського суду
Тернопільської області від 08.08.2013р. у
справі №2/20-269 (14/103-1791) скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви
публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк" від 24.07.2013р. №3254-юд про
зміну порядку та способу виконання
рішення господарського суду
Тернопільської області від 21.05.2010р. у
справі №2/20-269 (14/103-1791).

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" (04114, м.Київ,
вул.Автозаводська, 54/19,
ідентифікаційний код 21133352) на користь
кооперативу "Союз" (46003, м.Тернопіль, вул.
Полковника Д.Нечая, 25, ідентифікаційний
код 06957532) 573,50 грн. судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк" (04114, м.Київ,
вул.Автозаводська, 54/19,
ідентифікаційний код 21133352) на користь
публічного акціонерного товариства
"Тернопільський електромеханічний
завод" (46003, м.Тернопіль, вул. Полковника
Д.Нечая, 25, ідентифікаційний код 01267917)
573,50 грн. судового збору.

Господарському суду Тернопільської
області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст постанови складений
11.03.2014р.

Головуючий суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Михалюк О.В.