ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014 Справа №
901/77/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства «Санаторій «Утьос»

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Санаторій Утьос»

про розірвання договору та стягнення
139975,90 грн

Суддя Доброрез І.О.

Представники:

від позивача - Дацюк В.П. (юрисконсульт,
довіреність від 27.12.2013 № 659/01-4);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: 09.01.2014 від Приватного
акціонерного товариства «Санаторій
«Утьос» (далі - позивач, ПрАТ
«Санаторій «Утьос») до господарського
суду Автономної Республіки Крим (далі -
суд) надійшла позовна заява до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Санаторій «Утьос»
(далі - відповідач, ТОВ «Санаторій
Утьос»), в якій, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог від
24.01.2014 б/н, позивач просить:

розірвати укладений між сторонами
договір суборенди землі від 30.05.2005,
зареєстрований державним реєстратором
Алуштинського відділу Кримської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» в Книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі № 5 Маломаякської сільської ради
від 01.06.2005 за № 17;

стягнути з відповідача на користь
позивача грошові кошти у розмірі 139975,90
грн, що включають: 132918,24 грн основного
боргу, 7057,66 грн пені (а.с. 83-84).

Позовні вимоги обґрунтовує ст. 193
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), ст.ст. 526, 651 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) та
вказує на неналежне виконання ТОВ
«Санаторій Утьос» взятих на себе
зобов'язань за договором суборенди
землі від 30.05.2005 у частині оплати
суборендних платежів за період з
вересня 2012 по жовтень 2013 року, що, на
думку ПрАТ «Санаторій «Утьос», є
суттєвим порушенням умов спірного
договору та є підставою для його
розірвання в судовому порядку.

Ухвалою суду від 11.01.2014 порушено
провадження у справі та у порядку ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) зобов'язано
учасників судового процесу надати суду
докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд
справи неодноразово відкладався.
Черговий розгляд справи призначений на
25.02.2014.

Відповідач явку свого повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, про час та місце слухання
справи проінформований належним чином
та своєчасно (а.с. 78-82, 116-125, 133-135),
про причини неявки не повідомив.

До того ж, явка представника
відповідача обов'язковою судом не
визнавалась, а тому, ураховуючи, що явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач процесуальним правом,
передбаченим ст. 59 ГПК України, не
скористався та відзиву на позов не
надав.

З урахуванням зазначеного, суд вважає
за можливе розглядати справу без
участі представника ТОВ «Санаторій
Утьос» на підставі ст. 75 ГПК України за
наявними у справі матеріалами.

Водночас, представник позивача у
судовому засіданні підтримав вимоги
позовної заяви та надав пояснення,
аналогічні викладеним у позові та
письмових обґрунтуваннях від 20.01.2014
(а.с. 88-90).

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
дослідивши надані докази, судом
встановлені наступні обставини.

12.05.2005 між Маломаяцькою сільською радою
(Орендодавець) і Закритим акціонерним
товариством «Санаторій «Утьос»
(перейменоване у ПрАТ «Санаторій
«Утьос»; Орендар) укладений договір
оренди земельної ділянки (далі -
Договір оренди; а.с. 13-23), зареєстрований
в Книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі № 5
Маломаяцької сільської ради, про що
реєстратором Алуштинського відділу
Кримської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»
вчинений запис від 19.05.2005 № 15 (а.с.
24).

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди
строк його укладення - 49 років.

Додатковими угодами від 12.05.2005
(зареєстрована 26.01.2006 за № 31) та
від 20.02.2007 (зареєстрована 12.11.2007 за №
31) до Договору оренди вносились
зміни та доповнення (а.с. 25-39).

Згідно із п. 1.1 Договору оренди
Орендодавець передав Орендарю
земельну ділянку під набережною смт
Утьос із земель Маломаяцької сільської
ради, яка розташована у межах
населеного пункту Маломаяцької
сільської ради - смт Утьос, загальною
площею 0,8143 га, кадастровий номер 01 103 918
00:09:001:0057.

На підставі рішення суду від 14.04.2005 у
справі № 2-20/7094-2005 та рішення
Маломаяцької сільської ради від 21.10.2005
№ 39-18 Орендодавець додатково передав
Орендарю земельні ділянки під
набережною смт Утьос із земель
Маломаяцької сільської ради - смт
Утьос, загальною площею 0,1221 га, а саме:
ділянка № 1 - кадастровий номер 01 103 918
00:09:001:0063, площею 0,0037 га; ділянка № 2 -
кадастровий номер 01 103 918 00:09:001:0064,
площею 0,0082 га; ділянка № 3 - кадастровий
номер 01 103 918 00:09:001:0065, площею 0,0085 га;
ділянка № 4 - кадастровий номер 01 103
918 00:09:001:0066, площею 0,0056 га; ділянка № 5 -
кадастровий номер 01 103 918 00:09:001:0067,
площею 0,0272 га; ділянка № 6 - кадастровий
номер 01 103 918 00:09:001:0068, площею 0,0062 га;
ділянка № 7 - кадастровий номер 01 103
918 00:09:001:0069, площею 0,0061 га; ділянка № 8 -
кадастровий номер 01 103 918 00:09:001:0070,
площею 0,0059 га; ділянка № 9 - кадастровий
номер 01 103 918 00:09:001:0071, площею 0,0231 га;
ділянка № 10 - кадастровий номер 01 103 918
00:09:001:0072, площею 0,0062 га; ділянка № 11 -
кадастровий номер 01 103 918 00:09:001:0073,
площею 0,0214 га (п. 1.2 Договору оренди з
урахуванням додаткової угоди від
12.05.2005).

Водночас, п. 2.1 Договору оренди (з
урахуванням додаткової угоди від
12.05.2005) передбачено, що в оренду
передаються земельні ділянки
загальною площею 0,9364 га, у т.ч.: землі,
зайняті вулицями, площами, набережними
- 0,9364 га.

Земельна ділянка надається в оренду
під розміщення та обслуговування
набережної. Цільове призначення
земельної ділянки - для рекреаційного
використання (п.п. 5.1, 5.2 Договору
оренди).

Згідно із п.п. 2.2, 4.1 Договору оренди (з
урахуванням додаткової угоди від
20.02.2007) нормативна грошова оцінка
земельних ділянок становить 757079,40 грн.
Орендна плата вноситься у грошовій
формі у розмірі: 75707,94 грн на рік, 6309,00
грн на місяць.

Пунктом 9.2 Договору оренди передбачене
право Орендаря за згодою Орендодавця
(власника) передавати у користування
орендовану земельну ділянку або його
частину іншій особі (суборенду) у
випадках і на умовах, передбачених
законом.

Як встановлено судом, 30.05.2005 між ПрАТ
«Санаторій «Утьос» (Суборендодавець) і
ТОВ «Санаторій Утьос» (Суборендар)
укладений договір суборенди землі
(далі - Договір суборенди; а.с. 40-48),
зареєстрований в Книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі № 5 Маломаяцької сільської ради,
про що реєстратором Алуштинського
відділу Кримської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»
вчинений запис від 01.06.2005 № 17 (а.с.
49).

Відповідно до п. 3.1 Договору суборенди
його укладено на 49 років, він діє з
моменту державної реєстрації до
повного виконання зобов'язань, проте не
більше строку дії Договору оренди.

Додатковими угодами від 10.03.2006
(зареєстрована 21.03.2006 за № 32) та
від 20.02.2007 (19.11.2007 за № 32) до
Договору суборенди вносились зміни та
доповнення (а.с. 50-62).

Згідно із п. 1.1 Договору суборенди (з
урахуванням додаткової угоди від
10.03.2006) Суборендодавець передає, а
Суборендар приймає у строкове платне
користування земельні ділянки під
набережною смт Утьос із земель
Маломаяцької сільської ради, які
розташовані у межах Маломаяцької
селищної ради, загальною площею 0,9364 га.

У п. 2.1 Договору суборенди (з
урахуванням додаткової угоди від
10.03.2006) сторони визначили, що в
суборенду передаються земельні
ділянки, які знаходяться в оренді у
Суборендодавця на підставі Договору
оренди, а саме: ділянка кадастровий
номер 01 103 918 00:09:001:0057, площею 0,8143 га;
ділянка № 1 - кадастровий номер 01 103
918 00:09:001:0063, площею 0,0037 га; ділянка № 2 -
кадастровий номер 01 103 918 00:09:001:0064,
площею 0,0082 га; ділянка № 3 - кадастровий
номер 01 103 918 00:09:001:0065, площею 0,0085 га;
ділянка № 4 - кадастровий номер 01 103
918 00:09:001:0066, площею 0,0056 га; ділянка № 5 -
кадастровий номер 01 103 918 00:09:001:0067,
площею 0,0272 га; ділянка № 6 - кадастровий
номер 01 103 918 00:09:001:0068, площею 0,0062 га;
ділянка № 7 - кадастровий номер 01 103
918 00:09:001:0069, площею 0,0061 га; ділянка № 8 -
кадастровий номер 01 103 918 00:09:001:0070,
площею 0,0059 га; ділянка № 9 - кадастровий
номер 01 103 918 00:09:001:0071, площею 0,0231 га;
ділянка № 10 - кадастровий номер 01 103 918
00:09:001:0072, площею 0,0062 га; ділянка № 11 -
кадастровий номер 01 103 918 00:09:001:0073,
площею 0,0214 га.

Так, згідно із п.п. 6.1, 6.2 Договору
суборенди (з урахуванням додаткової
угоди від 10.03.2006) передача земельної
ділянки в суборенду здійснюється із
дозволу Маломаяцької сільської ради,
яка є орендодавцем за Договором оренди.
Дозвіл власника на передачу земельних
ділянок в суборенду виражений у
рішеннях Маломаяцької сільської ради
від 20.05.2005 № 35-95 та від 20.01.2006 № 42-15.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору
суборенди земельна ділянка
передається в суборенду під розміщення
та обслуговування набережної. Цільове
призначення земельної ділянки: для
рекреаційного використання.

Водночас, у п. 2.2 Договору суборенди (з
урахуванням додаткової угоди від
20.02.2007) сторонами передбачено, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки складає 757079,94 грн.

Крім того, відповідно до п.п. 4.1, 4.3
Договору суборенди (з урахуванням
додаткової угоди від 20.02.2007) плата за
суборенду земельної ділянки вноситься
Суборендарем на розрахунковий рахунок
Суборендодавця рівними частинами
щомісячно протягом 30 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного місяця, а саме у розмірі: 75707,99
грн на рік, 6309,00 грн на місяць.

Пунктом 4.2 Договору суборенди
визначено, що нарахування розміру
орендної плати здійснюється з
урахуванням індексів інфляції.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань зі сплати суборендних
платежів Суборендодавець неодноразово
звертався до Суборендаря з вимогами
про погашення наявної заборгованості
та пропозиціями щодо дострокового
розірвання Договору суборенди.
Вищевказані обставини підтверджуються
претензією від 24.06.2013 № 418/01-4, листом від
24.06.2013 № 419/01-4 та від 12.09.2013 № 498/01-4 (а.с.
63-67, 103). Проте, спір у досудовому порядку
вирішений не був, у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду із
відповідним позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України
(ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, зокрема, з договорів та
інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між
сторонами правочин за своєю правовою
природою є договором суборенди
земельної ділянки.

Так, згідно із ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
161-XIV) договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Водночас, ст. 8 Закону № 161-XIV визначено,
що орендована земельна ділянка або її
частина може передаватися орендарем у
суборенду без зміни цільового
призначення, якщо це передбачено
договором оренди або за письмовою
згодою орендодавця. Умови договору
суборенди земельної ділянки повинні
обмежуватися умовами договору оренди
земельної ділянки і не суперечити йому.
Строк суборенди не може перевищувати
строку, визначеного договором оренди
землі. У разі припинення договору
оренди чинність договору суборенди
земельної ділянки припиняється.
Договір суборенди земельної ділянки
підлягає державній реєстрації.
Аналогічні положення містяться у ст. 774
ЦК України.

Як встановлено судом, земельні ділянки
були передані позивачем в суборенду
без зміни їх цільового призначення,
матеріалами справи підтверджується
надання згоди власника земельних
ділянок на надання їх в суборенду,
зокрема, рішеннями Маломаяцької
сільської ради від 20.05.2005 № 35-95 (а.с. 48) та
від 20.01.2006 № 42-15 (а.с. 60).

Із матеріалів справи також вбачається,
що умови Договору суборенди обмежені
умовами Договору оренди. Строк
суборенди не перевищує строку,
визначеного Договором оренди.

Ураховуючи викладене та те, що спірний
Договір суборенди має всі істотні
умови, передбачені ст. 15 Закону № 161-XIV,
суд вважає зазначений правочин
укладеним. У той же час, недійсним
Договір суборенди у судовому порядку
не визнавався, доказів протилежного
суду надано не було, а тому, у силу ст. 629
ЦК України він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Аналогічне положення стосовно
господарських зобов'язань міститься у
ст. 193 ГК України.

Згідно із ст. 21 Закону № 161-XIV орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Так, п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) передбачено,
що для визначення розміру податку та
орендної плати використовується
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок.

Пунктом 288.5 ст. 288 ПК України визначено,
що розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу: не може бути меншою,
зокрема, для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом; та не може перевищувати,
зокрема, для інших земельних ділянок,
наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Як встановлено судом, у п.п. 4.1, 4.3
Договору суборенди (з урахуванням
додаткової угоди від 20.02.2007) сторони
передбачили розмір та порядок оплати
за суборенду земельних ділянок. Так,
річна орендна плата складає 75707,99 грн,
що становить 10 % від нормативної
грошової оцінки земельних ділянок (а.с.
94), або 6309,00 грн на місяць.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки суборендної плати (а.с. 88-93),
судом встановлено, що позивачем
проводилась щорічна індексація
грошової оцінки землі, у зв'язку з чим
розмір орендної плати становив: з 01.01.2008
- 6485,65 грн без ПДВ; з 01.01.2009 - 7471,69
грн без ПДВ; з 01.01.2010 - 7911,80 грн без ПДВ.

Водночас, суд зазначає, що орендна
плата за Договором суборенди не
надходить безпосередньо до
відповідного бюджету, а зараховується
на банківський рахунок платника
податку позивача, тому вартість
суборендної плати є об'єктом
оподаткування ПДВ за основною ставкою
20 відсотків.

Таким чином, правомірним є нарахування
суборендної плати з 01.01.2010 у розмірі
9494,16 грн.

За період з вересня 2012 по жовтень 2013
року позивачем була нарахована
відповідачу орендна плата за Договором
у загальному розмірі 132918,24 грн, проте
ТОВ «Санаторій Утьос» взяті на себе
зобов'язання не виконав, доказів
протилежного суду не надав.

Ураховуючи те, що своєчасне внесення
орендної плати є одними з основних
обов'язків відповідача, належне
виконання яких вимагається законом і
Договором, а також те, що доказів
внесення відповідачем орендної плати
за спірний період не надано, то суд
вважає заборгованість відповідача у
розмірі 132918,24 грн обґрунтованою,
підтвердженою матеріалами справи та
такою, що підлягає стягненню з
відповідача.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача пеню за порушення
строків оплати суборендних платежів. З
цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виходячи з фактичних обставин справи,
суд дійшов висновку про те, що у
встановлені Договором суборенди
строки відповідач взяті на себе
зобов'язання щодо оплати суборендних
платежів не виконав, тобто є таким, що
порушив (прострочив виконання)
зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

За приписами ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 № 543/9-ВР (далі - Закон № 543/9-ВР) та
ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за
прострочку платежу не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.
Аналогічна правова позиція викладена у
п. 2.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№ 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань».

Як встановлено судом, п. 4.6 Договору
суборенди визначено, що у випадку
невнесення плати за суборенду
земельної ділянки у строки, вказані у
Договорі, сплачується пеня у розмірі 0,3
% від суми заборгованості за кожний
день прострочення.

Суд також зазначає, що сторони у
Договорі суборенди передбачили розмір
пені у більшому розмірі, ніж це
визначене у ст. 3 Закону № 543/9-ВР, а тому
позивачем при здійсненні розрахунку
(а.с. 104-108) правомірно було застосовано
подвійну облікову ставку НБУ.

Водночас, суд зазначає, що відповідно
до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування пені
за прострочення виконання зобов'язання
було припинене через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ
«Санаторій «Утьос» щодо стягнення пені
у розмірі 7057,66 грн є також
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про розірвання
Договору суборенди суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено,
що договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Аналізуючи зазначені приписи, суд
дійшов висновку, що оціночне поняття
істотності порушення договору
законодавець розкриває за допомогою
іншого оціночного поняття -
«значної міри» позбавлення сторони
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. Істотність
порушення визначається виключно за
об'єктивними обставинами, що склалися у
сторони, яка вимагає розірвання
договору. Вина сторони, що припустилася
порушення договору, не має будь-якого
значення і для оцінки порушення як
істотного, і взагалі для виникнення
права вимагати розірвання договору на
підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Також
критерієм істотного порушення закон
визнає розмір завданої порушенням
шкоди, який не дозволяє потерпілій
стороні отримати очікуване при
укладенні договору. При цьому мається
на увазі не лише грошовий вираз
завданої шкоди, прямі збитки, а і
випадки, коли потерпіла сторона не
зможе використати результати договору.

Разом з тим, розглядаючи справи зі
спорів про розірвання договору оренди
з підстав заборгованості з орендної
плати, потрібно мати на увазі, що згідно
зі ст.ст. 1, 13 Закону № 161-XIV основною
метою договору оренди земельної
ділянки та одним з визначальних прав
орендодавця є своєчасне отримання
останнім орендної плати у
встановленому розмірі. Аналогічна
правова позиція викладена у п. 2.23
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№ 6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин».

Підсумовуючи викладене, суд приходить
до висновку, що неналежне виконання
відповідачем зобов'язання щодо сплати
орендних платежів, обумовлених
Договором суборенди, є істотним
порушенням договору у розмінні ст. 651
Цивільного кодексу України, у зв'язку з
чим останній підлягає розірванню в
судовому порядку.

Витрати позивача по сплаті судового
збору у розмірі 3946,52 грн відповідно до
ст. 49 ГПК України при задоволенні
позову покладаються судом на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85, 115-116 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Санаторій Утьос» на
користь Приватного акціонерного
товариства «Санаторій «Утьос» грошові
кошти у розмірі 139975,90 грн (сто тридцять
дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять
грн 90 коп.), у т.ч. 132918,24 грн
основного боргу, 7057,66 грн пені.

3. Розірвати укладений між Приватним
акціонерним товариством «Санаторій
«Утьос» і Товариством з обмеженою
відповідальністю «Санаторій Утьос»
договір суборенди землі від 30.05.2005,
зареєстрований державним реєстратором
Алуштинського відділу Кримської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» в Книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі № 5 Маломаякської сільської ради
від 01.06.2005 за № 17.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Санаторій Утьос» на
користь Приватного акціонерного
товариства «Санаторій «Утьос» витрати
по сплаті судового збору у розмірі 3946,52
грн (три тисячі дев'ятсот сорок шість
грн 52 коп.).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 03.03.2014.

Суддя
І.О. Доброрез