КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. Справа№ 910/20798/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

За участю представників сторін:

Від позивача - Лопух Н.М. ( довір.
№Пр/10-05/35 від 13.02.14р.);

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 19.12.2013р.

у справі № 910/20798/13 (суддя Удалова А.Г.)

за позовом Державного підприємства
водних шляхів «Укрводшлях»

до Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» в особі структурного
підрозділу (філії) Мостобудівельний
загін №2

про стягнення 24 971,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19.12.2013р. у справі №910/20798/13
позов задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» в особі структурного
підрозділу Мостобудівельний загін №2
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» на користь державного
підприємства водних шляхів
«Укрводшлях» 22 337грн.40 коп. основного
боргу, 681грн.06коп. трьох процентів
річних та 1 585грн.96коп. витрат по сплаті
судового збору. В іншій частині позову
відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
ґрунтується на тому, що відповідач
свої обов'язки по оплаті за поставлений
товар, згідно укладеного між сторонами
договору від 28.03.2011р. №65п виконав
частково, у зв'язку з чим має перед
відповідач заборгованість.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 19.12.2013р. та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог .

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що згідно з п.2.5
Положення про відокремлений
структурний підрозділ (філію) ПАТ
«Мостобуд» Мостобудівельний загін №2,
відокремлений структурний підрозділ
(філія) не має права від свого імені та
від імені засновника - ПАТ «Мостобуд»
виступати позивачем та відповідачем в
органах суду, господарського суду, а
тому відповідно є не належним
відповідачем по даній справі. Судом
першої інстанції порушено норми ч.1 ст.24
ГПК України, які надають право суду за
наявності достатніх підстав до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторонами або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.01.2014р.
розгляд апеляційної скарги призначено
на 18.02.2014р.

18.02.2014р. в судове засідання
апеляційного господарського суду не
з'явився представник відповідача, у
зв'язку з чим розгляд апеляційної
скарги відкладено на 04.03.2014р.

28.02.2014р. від відповідача надійшло
клопотання про розгляд апеляційної
скарги, призначено в судовому
засіданні на 04.03.2014р., без участі
відповідача.

04.03.2014р. в судове засідання
апеляційного господарського суду не
з'явився представник відповідача,
однак враховуючи надіслане клопотання
про розгляд апеляційної скарги без
його участі, судова колегія ухвалила
розгляд апеляційної скарги у
відсутність представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача
судова колегія встановила.

Між державним підприємством водних
шляхів "Укрводшлях", як виконавцем, та
структурним підрозділом (філією)
Мостозагін №2 публічного акціонерного
товариства "Мостобуд" , як замовником,
28.03.2011р. укладено договір № 65п.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець
зобов'язується з відкриття навігації і
до закриття навігації 2011 року на
Канівській дільниці водних шляхів
надавати послуги теплоходами
"Шляховий-151", "Шляховик-3" по
виставленню, обслуговуванню та зняттю
освітлювальних знаків навігаційного
обладнання в районі монтажних
тимчасових опор в прогоні МО-2, МО-3
Подільсько-Воскресенського мостового
переходу через р. Дніпро в м. Києві (далі
- послуги), а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити ці послуги за
ціною та в терміни на умовах цього
договору.

Відповідно до п. 3.1 договору всього за
виконання наданих послуг замовник
сплачує виконавцю 77 336,80 грн.

Згідно з п. 3.2. виконавець приступає до
надання зазначених в п. 1.1 послуг через 5
діб після надходження передплати в
розмірі 27 865,00 грн., що являється платою
за підготовку і комплектацію
навігаційного обладнання, вартістю
витратних матеріалів для освітлені
буїв, виставлення буїв на штатні місця,
згідно схеми та обслуговування
навігаційної обладнання за квітень
місяць. Щомісячно до 1-го числа
розрахункового (поточного) місяця за
обслуговування навігаційного
обладнання замовник сплачує виконавцю
передплату в розмірі 6 067,20 грн., разом
за травень - жовтень 36 403,20 грн., за
листопад 13 068,60 грн.

Відповідно до підписаних сторонами
актів виконаних робіт виконавець
надав, а замовник прийняв роботи на
загальну суму 77 336,80 грн., що
узгоджується з п.2.2 договору, згідно з
яким, надання послуг виконавцем
підтверджується актами
приймання-передачі послуг, що
оформлюються належним чином та
підписуються уповноваженими на те
особами сторін не пізніше 5 числа
місяця, наступного за розрахунковим.
Підписи сторін в актах розшифровуються
та скріпляються печатками.

Покупець свої обов'язки по оплаті
виконаних робіт виконав частково на
суму 54 999,40грн., несплаченою залишилась
заборгованість в розмірі 22 337,40 грн.

Претензія від 22.07.2013р. №Пр/10-07/22, яка
направлена позивачем відповідачу
23.07.2013 р., залишена без відповіді та
задоволення.

Згідно з ч.1 ст.901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем в сумі 22 337,40 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений та
відповідачем не спростований, тому
місцевий господарський суд дійшов
вірного висновку про те, що вимога про
стягнення з відповідача
заборгованості є правомірною.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що відокремлений
структурний підрозділ (філія) не має
права від свого імені та від імені
засновника - ПАТ «Мостобуд» виступати
позивачем та відповідачем в органах
суду, господарського суду, а тому
відповідно є не належним відповідачем
по даній справі, судовою колегією не
приймаються, оскільки, як встановлено
матеріалами справи, позов подано до
юридичної особи але в особі її
структурного підрозділу, який за
дорученням уклав договір від імені
юридичної особи з відповідачем.

Крім того, згідно з п.20.2. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 24.10.2011р. № 10 територіальна
підсудність справи за участю
відособленого підрозділу юридичної
особи визначається відповідно до вимог
статті 15 ГПК за місцем знаходження
відособленого підрозділу, якому надано
право здійснювати повноваження
сторони від імені юридичної особи.
Господарським судам слід також
враховувати, що, оскільки відособлений
підрозділ юридичної особи діє у межах
наданих йому повноважень, то подання
позову за місцем знаходження цього
підрозділу правомірне лише тоді, коли
спір випливає саме з його діяльності. У
разі відсутності у відособленого
підрозділу відповідних повноважень
та/або коли спір не пов'язаний з
діяльністю цього підрозділу, позовні
матеріали або справа надсилаються за
підсудністю до господарського суду за
місцем знаходження юридичної особи.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача на свою
користь 1 896,64 грн. пені та 737,17 грн. трьох
процентів річних слід зазначити про
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно з п. 5.2 договору за прострочення
платежів замовник сплачує виконавцю
пеню із розрахунку подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми
невиконаного зобов'язання.

Позивачем пред'явлено вимоги про
стягнення пені за період з 01.07.2011 р.
(дата порушення зобов'язання за першим
за періодом актом) по 30.04.2012 р.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Перебіг позовної давності відповідно
до статті 261 Цивільного кодексу
України починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Згідно зі ст.ст. 257, 258 Цивільного
кодексу України для окремих видів
вимог законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Строк оплати послуг встановлений
договором до 1-го числа поточного
місяця (п. 4.2 договору).

Оскільки пеня підлягає нарахуванню
тільки протягом шести місяців з дня
прострочення зобов'язання, послуги, за
якими існує борг, були надані у період
квітень - листопад 2011 року, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про те, що річна позовна
давність за цими вимогами сплила, а
тому не підлягають задоволення вимоги
позивача про стягнення пені.

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три процента річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Місцевим господарським судом
обґрунтовано задоволено позовні
вимоги про стягнення 681,06 грн. трьох
процентів річних ( позовними вимогами є
зокрема стягнення 737,17 грн. 3% річних)
враховуючи , що за актом № 246 від 30.09.2011р.
на суму 3 201,60 грн. невірно визначено
період заборгованості.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення
Господарського міста Києва підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Мостобуд»
залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста
Києва від 19.12.2013р. у справі №910/20798/13
залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи
№910/20798/13.

Повний текст постанови складено та
підписано 11.03.2014р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай