донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

11.03.2014р. справа №908/4032/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Ломовцевої Н.В.
Попкова Д.О., Скакуна О.А.при секретарі
судового засідання Прилуцьких М.І.за
участю представників сторін: від
позивача:Сивков Ю.С. довіреність №01/08/13
від 15.01.2014р.від відповідача:Лавринець
І.П. довіреність №01 від
08.01.2014р.розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛАІС», м.Луганськна
ухвалу господарського суду
Запорізької областівід04.02.2014р.у
справі№908/4032/13 (суддя Давиденко І.В.)за
позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛАІС», м.Луганськдо
відповідача:Комунального підприємства
«ВОДОКАНАЛ», м. Запоріжжяпро стягнення
17 375,63грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛАІС», м. Луганськ
звернулось до господарського суду
Запорізької області з позовом до
Комунального підприємства
«ВОДОКАНАЛ», м. Запоріжжя про стягнення
17 375,63грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.02.2014р.
провадження у справі припинено на
підставі пункту 5 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвала суду мотивована тим, що при
розгляді справи судом встановлено
наявність письмової угоди сторін про
передачу спору на вирішення
третейського суду

Позивач, не погодившись з прийнятою
ухвалою суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 04.02.2014р. по
справі №908/4032/13 та направити справу на
розгляд до місцевого господарського
суду.

Підставами для скасування ухвали суду
першої інстанції апелянт зазначає
порушення норм процесуального права,
незастосування ст. 215 Цивільного
кодексу України та ст.ст.6, 12 Закону
України «Про третейські суди».
Посилається на те, що господарським
судом при прийнятті ухвали
проігноровано існування в матеріалах
справи двох договорів поставки за
№3809/10 від 02.06.2010р. та за №1534/10 від
02.06.2010р. Вважає, що суд першої інстанції
при винесенні ухвали не здійснив
дослідження питання щодо можливості
розгляду цієї справи третейським
судом. Оскільки, згідно з пунктами 5.1, 5.2
Договору №3809/10 від 02.06.2010р. вбачається,
що закупівля продукції за цим
договором здійснювалася за рахунок
фінансування з державного бюджету, а
відповідно до Закону України «Про
третейські суди» третейські суди не
мають право розглядати справи у спорах,
що виникають при укладенні, зміні,
розірванні та виконанні господарських
договорів, пов'язаних із задоволенням
державних потреб. Зазначає, що договір
не включає до свого змісту у будь-якій
формі регламент постійно діючого
третейського суду. Крім того, апелянт
вважає невірним розподіл судових
витрат.

Представник позивача у судове
засідання прибув, підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судове
засідання прибув, надав відзив,
заперечував проти доводів апеляційної
скарги.

Судове засідання апеляційної
інстанції здійснювалось за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у порядку розгляду апеляційної скарги
встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши у
судовому засіданні повноважних
представників сторін, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги обґрунтовані тим, що
12.05.13р. Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЛАІС" на підставі
Довіреності № 000527 від 11.05.12р. було
поставлено Комунальному підприємству
"ВОДОКАНАЛ" лакофарбову продукцію на
загальну суму 17375,63 грн. за видатковими
накладними: № РН-0000502 від 14.05.12р., №
РН-0000506 від 14.05.12р., № РН- 0000503 від 14.05.12р.,
№ РН-0000504 від 14.05.12р., № РН-0000505 від 14.05.12р.

У зв'язку з несплатою вартості
поставленого товару відповідно до
рахунків-фактур за вищевказаними
видатковими накладними, у Комунального
підприємства "ВОДОКАНАЛ" виникла
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю "ЛАІС" у
розмірі 17375,63 грн.

Припиняючи провадження у справі
№908/4032/13, місцевий суд дійшов висновку,
що господарські відносини між
сторонами відбулися на підставі
договору.

Господарським судом встановлено, що
06.02.10р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЛАІС" (Постачальник)
та Комунальним підприємством
"ВОДОКАНАЛ" (Покупець) було укладено
Договір поставки № 1534/10 на закупку
товарів (далі - Договір), відповідно до
умов якого постачальник зобов'язаний
поставити покупцю товари в об'ємах,
погоджених з покупцем в річному
плановому наряді-заказі на календарний
(фінансовий) рік, за формою додатку № 1
до цього Договору, а покупець - прийняти
та здійснити розрахунки за фактично
отримані (фактично вибрані) ним об'єми
закупівлі таких товарів: лакофарбова
продукція (п. 1.1 Договору).

В доданій до матеріалів справи
довіреності № 000527 від 11.05.12р., виданої
на представника відповідача - Швець Є.М.
для отримання лакофарбової продукції
міститься посилання на Договір
поставки № 1534/10 на закупку товарів від
06.02.10р.

Довіреність № 000527 від 11.05.12. містить
також перелік цінностей, які належить
отримати представнику Комунального
підприємства "ВОДОКАНАЛ" Швець Є.М., а
саме: фарба воднодісперсійна акрилова
ВД-АФ-224 15 кг (20 шт), фарба ПФ-115 синя 3 кг (9
шт), фарба ПФ 115 чорна 3 кг (31 шт), фарба
ПФ-115 коричнева 3 кг (7 шт), фарба ПФ-115
срібна 2,6 кг (7 шт), пігмент "сніжка
колорекс" біжевий 0,1 л (10 шт), фарба ПФ-115
блакитна 3 кг (40 шт), фарба ПФ-115 жовта 3 кг
(11 шт), фарба ПФ-115 зелена 3 кг (6 шт), фарба
ПФ-115 червона 3 кг (11 шт), фарба ПФ-115 біла 3
кг (53 шт), фарба ПФ-115 сіра 3 кг (9 шт), фарба
ПФ-115 біла 3 кг (60 шт).

На виконання своїх зобов'язань
позивачем Комунальному підприємству
"ВОДОКАНАЛ" були виставлені
рахунки-фактури, а саме:
рахунок-фактура № СФ-0000316 від 03.04.12р. з
зазначеним в ньому товаром - фарба
воднодісперсійна акрилова ВД-АФ-224 15 кг
(20 шт); рахунок-фактура № СФ-0000492 від
28.04.12р. з зазначеним в ньому товаром -
емаль ПФ-115 біла 3 кг (60 шт);
рахунок-фактура № СФ-0000500 від 03.05.12. з
зазначеним в ньому товаром - емаль ПФ-115
біла 3 кг (53 шт), емаль ПФ-115 сіра 3 кг (9 шт),
рахунок-фактура № СФ-0000501 від 03.05.12р. з
зазначеним в ньому товаром - емаль ПФ-115
блакитна 3 кг (40 шт), емаль ПФ-115 жовта 3 кг
(11 шт), емаль ПФ-115 зелена 3 кг (6 шт), емаль
ПФ-115 червона 3 кг (11 шт); рахунок-фактура
№ СФ-0000502 від 03.05.12р. з зазначеним в
ньому товаром - емаль ПФ-115 синя 3 кг (9
шт), емаль ПФ-115 чорна 3 кг (31 шт), емаль
ПФ-115 коричнева 3 кг (7 шт), ПФ-115 срібляста
2,6 кг (7 шт), сніжка колорекс 62 біжевий 0,1
л (10 шт).

Таким чином, з вищевикладеного
вбачається, що зміст переліку
цінностей, який зазначений в
довіреності № 000527 від 11.05.12р. є тотожним
змісту товарів, які вказані в
рахунках-фактурах, виставлених
відповідачу на оплату поставленого
товару.

При цьому саме на підставі цієї
довіреності позивачем здійснено
передачу товару відповідачу, що ним
також підтверджено у судовому
засіданні

Відповідно до п. 6.3 Договору поставки №
1534/10 на закупку товарів від 06.02.10р.
визначено перелік товаророзпорядчих
документів, до яких відносяться:
накладна, сертифікат якості
(сертифікат відповідності),
рахунок-фактура, податкова накладна.

В податкових накладних Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛАІС" №№
53, 54, 55, 56, 57 від 14.05.12р. в рядку "вид
договору" зазначено - Договір поставки
№ 1534/10 на закупку товарів від 06.02.10р., що
відповідає приписам ст. 201 Податкового
кодексу України.

Аналізом наведених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку відносно
того, що поставка товару Товариством з
обмеженою відповідальністю "ЛАІС" на
користь Комунального підприємства
"ВОДОКАНАЛ" здійснювалась за Договором
поставки №1534/10 на закупку товарів від
06.02.10р., оскільки це підтверджується
довіреністю № 000527 від 11.05.12р., в якій є
посилання на договір поставки № 1534/10 на
закупку товарів від 06.02.10р., податковими
накладними Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАІС", в яких
зазначений договір поставки № 1534/10 на
закупку товарів від 06.02.10р., а також
відповідністю змісту переліку
цінностей, зазначених в Довіреності
№000527 від 11.05.12р., змісту, зазначеному в
рахунках-фактури ТОВ "ЛАІС".

Посилання скаржника на те, що
господарським судом при прийнятті
ухвали проігноровано існування в
матеріалах справи двох договорів
поставки за №3809/10 від 02.06.2010р. та за
№1534/10 від 02.06.2010р. судовою колегією не
приймаються, оскільки саме під час
дослідження зазначених договорів
судом було встановлено, що поставка
відбулася саме на підставі договору
поставки № 1534/10 на закупку товарів від
06.02.10р.

Згідно з п. 13.2 Договору поставки № 1534/10
на закупку товарів від 06.02.10р.
передбачено, що у випадку неможливості
врегулювання спірних питань шляхом
переговорів, сторони передають спір на
розгляд Постійно діючого третейського
суду при Асоціації підприємств
водопровідно-каналізаційного
господарства Запорізької області
"Запоріжоблвода" (69035, м. Запоріжжя, пр.
Леніна, 180-а) в порядку та за правилами,
передбаченими Регламентом даного
третейського суду.

Суд першої інстанції, дійшовши
висновку, що між сторонами було
укладено третейську угоду про передачу
спору на розгляд третейського суду та
припинив провадження у справі №908/4032/13
на підставі пункту 5 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого господарського
суду з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 627, 628, 629 Цивільного
кодексу України визначено, що
відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору та визначенні його умов; зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства; договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 12 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що підвідомчий
господарським судам спір може бути
передано сторонами на вирішення
третейського суду, крім спорів про
визнання недійсними актів, а також
спорів, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні та виконанні
господарських договорів, пов'язаних із
задоволенням державних потреб, спорів,
передбачених пунктом 4 частини першої
цієї статті, та інших спорів,
передбачених законом. Рішення
третейського суду може бути оскаржено
в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 5 Закону України
"Про третейські суди" від 11.05.04р.
юридичні та/або фізичні особи мають
право передати на розгляд третейського
суду будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом.

Статтею 5 Закону України "Про
третейські суди" від 11.05.04р.
передбачено, що спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону. Спір може бути переданий на
вирішення третейського суду до
прийняття компетентним судом рішення у
спорі між тими ж сторонами, з того ж
предмета і з тих самих підстав.

Згідно ст. 2 Закону України "Про
третейські суди" від 11.05.04. визначено, що
третейською угодою є угода сторін про
передачу спору на вирішення
третейським судом.

Третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди (ч. 1 ст. 12
Закону України "Про третейські суди"
від 11.05.04.)

Посилання у договорі, контракті на
документ, який містить умову про
третейський розгляд спору, є
третейською угодою за умови, що договір
укладений у письмовій формі і це
посилання є таким, що робить третейську
угоду частиною договору (ч. 6 ст. 12
Закону України "Про третейські суди"
від 11.05.04.).

Доводи скаржника про неможливість
розгляду справи у третейському суді з
посиланням на закупівлю продукції за
державні кошти, що пов'язано із
задоволенням державних потреб, не
підтверджуються матеріалами справи.

Пунктом 2 частини 1статті 6 Закону
України "Про третейські суди"
визначено, що Третейські суди в
порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах, що виникають
при укладенні, зміні, розірванні та
виконанні господарських договорів,
пов'язаних із задоволенням державних
потреб.

Відповідно до ч. 2 п.4 Положення про
закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2008р. №921 та внесеного до Єдиного
Державного реєстру нормативних актів,
яке діяло на момент укладання договору,
державні кошти - кошти, в тому числі,
місцевих бюджетів, які спрямовуються
на придбання товарів, робіт і послуг,
необхідних для забезпечення
діяльності зазначених органів, кошти
підприємств, кошти, які надаються
розпорядникам державних коштів під
гарантії Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування за кредитами, які
надаються міжнародними фінансовими
організаціями або на умовах
співфінансування разом з міжнародними
фінансовими організаціями.

Пунктом 13 частиною 2 зазначеного
Положення визначено, що до підприємств,
які здійснюють закупівлю за державні
кошти відносяться - державні, у тому
числі казенні підприємства, установи
та господарські товариства, у
статутному капіталі яких державна
частка акцій (часток, паїв) перевищує 50
відсотків, їх дочірні підприємства, а
також підприємства і господарські
товариства, у статутному капіталі яких
50 та більше відсотків належать
державним, у тому числі казенним
підприємствам і господарським
товариствам, у статутному капіталі
яких державна частка акцій (часток,
паїв) перевищує 50 відсотків.

Разом з тим, дослідивши договір, не
вбачається, що придбання товару
здійснено саме за державні кошти. Крім
того, договір взагалі не містить
посилання на те, що його укладено за
результатами тендерних торгів.
Відповідач у судовому засіданні
повідомив, що закупівля продукції
відбувалася не за державні кошти, і
іншого позивач не довів.

Не підтверджуються доводи скаржника і
пунктами 5.1. та 5.2. договору, оскільки не
містять посилання на фінансування
закупівлі з бюджету.

Доводи скаржника відносно того, що у
договорі не визначено регламент
постійно діючого третейського суду та
такий регламент ніяким чином йому не
відомий, спростовується матеріалами
справи. Оскільки, п. 13.2. договору
передбачено, що сторони передають спір
на розгляд постійно діючого
третейського суду в порядку та за
правилами, передбаченими Регламентом
даного третейського суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
сторони уклали угоду про передачу
даного спору на вирішення третейського
суду.

В п. 4.2.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України N 18 "Про
деякі питання застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.11. визначено, що провадження у
справі підлягає припиненню, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що є
письмова угода сторін про передачу
спору на вирішення третейського суду
(пункт 5 частини першої статті 80
Господарського процесуального кодексу
України).

За таких обставин враховуючи те, що між
сторонами укладено третейську угоду
про передачу спору на розгляд
третейського суду, судом першої
інстанції правомірно припинено
провадження у справі № 908/4032/13 на
підставі норм п. 5 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Доводи скаржника відносно того, що
господарським судом невірно
розподілено судові витрати не
підтверджуються матеріалами справи,
оскільки апеляційним судом зроблено
висновок щодо правомірного припинення
провадження по справі №908/4032/13.
Припинення провадження не тягне за
собою наслідків у вигляді повернення
сплаченої суми судового збору.

З огляду на наведене, судова колегія
апеляційної інстанції вважає, що
господарським судом правомірно
припинено провадження по справі на
підставі п. 5 ч. 1 ст.80 господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛАІС», м. Луганськ на
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 04.02.2014р. у
справі №908/4032/13 не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЛАІС»,
м.Луганськ на ухвалу господарського
суду Запорізької області від 04.02.2014р. у
справі №908/4032/13 - залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 04.02.2014р. у
справі №908/4032/13 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий
Н.В. Ломовцева

Судді:
Д.О.Попков

О.А. Скакун

Надруковано 5 прим:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСДО.