ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р.
Справа № 922/4633/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Пушай В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Євтушенко В.В.

за участю представників сторін:

позивача - Гришукова Т.Ф.

відповідача - Ткаченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 497
Х/3-9) на рішення господарського суду
Харківської області від 20.01.14 р. у
справі № 922/4633/13

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м. Київ

до Державного інституту праці та
соціально-економічних досліджень, м.
Харків

про стягнення 221000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою щодо
стягнення з відповідача штрафу за
порушення зобов'язань за договором в
розмірі 130000,00 грн. та збитків у розмірі
91000,00 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань згідно договору № 204-Ф-11 від
17.11.2011 р.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 20.01.2014 р. у
справі 922/4633/13 в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішення мотивоване з посиланням на
законність та обґрунтованість
заявлених позивачем позовних вимог, з
тих підстав, що вина відповідача у
несвоєчасності виконання договірних
зобов'язань відсутня. Оскільки
затвердження НПАОП центральними
органами виконавчої влади,
безпосередньо не залежить від
відповідача, а отже і відповідальність
нести останній не повинен та ін.

Позивач з рішенням господарського суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 20.01.2014 р. у
даній справі та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі, з мотивів та підстав,
зазначених в апеляційній скарзі.

Зокрема, в апеляційній скарзі позивач
зазначає про те, що судом першої
інстанції не досліджено обставини, що
технічним завданням на розроблення
нормативно-правового акту з охорони
праці Держгірпромнаглядом відповідачу
затверджений строк - 394 дні, проте за
договором № 204-ф-11 від 17.11.2011 р.
відповідачу надано 684 днів, що більш
ніж достатньо для надання послуг за цим
договором. При цьому зазначає, що
відповідачем не вносились відповідні
зміни до вказаного технічного
завдання, а отже будь-які об'єктивні
обставини, що можуть слугувати
причиною невиконання зобов'язань за
договором № 204-ф-11 від 17.11.2011 р. не
підтверджені органом державного
нагляду за охороною праці.

Крім цього позивач зазначає про не
дослідження судом першої інстанції
того, що підставою розроблення
нормативно-правового акту з охорони
праці є договір № 204-ф-11 від 17.11.2011 р.,
календарний план і технічне завдання, а
орієнтовний план на 2013 рік Державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України не
встановлює організаційні основи
розроблення нормативно-правового акту
та не є підставою його розроблення і не
створює жодних правових наслідків для
позивача та відповідача у відносинах
між ними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
просить рішення господарського суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду, з
мотивів викладених у відзиві та ін.

Від представника відповідача надійшло
клопотання про зупинення провадження
у даній справі до вирішення
господарським судом м. Києва справи №
910/1869/14 за позовом Державного інституту
праці та соціально-економічних
досліджень до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про визнання
частково недійсною додаткової угоди №
1 від 25.12.2012 р. (в частині п. 2) до договору
№ 204-Ф-11 від 17.11.2011 р.

Розглянувши зазначене клопотання,
колегія суддів залишила його без
задоволення, оскільки приписами ст. 79
ГПК України передбачено, що
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, але в даному випадку
справу № 922/4633/13 можливо розглянути до
вирішення справи № 910/1869/14, зокрема до
вирішення в межах зазначеної справи
питання дійсності додаткової угоди № 1
від 25.12.2012 р. (в частині п. 2) до договору
№ 204-Ф-11 від 17.11.2011 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила
наступне:

Як свідчать матеріали справи, 17.11.2011 р.
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
(замовник) та Державним інститутом
праці та соціально-економічних
досліджень (виконавець) укладено
договір № 204-Ф-11 про закупівлю послуг з
державного управління загального
характеру 75.11.1. (Розроблення та
перегляд нормативно-правових актів з
охорони праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п.1.1.1.)) "Правила охорони
праці під час виробництва алюмінію".

Згідно з п. 1.1. договору, виконавець
зобов'язався протягом строку дії
договору надати замовникові послуги з
Державного управління загального
характеру 75.11.1 (Розроблення та перегляд
правових актів з охорони праці (НПАОП)
згідно з планами, затвердженими ним
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці) (п. 1.1.1)) "Правила охорони
праці під час виробництва алюмінію"
(надалі послуги), а замовник - прийняти і
оплатити такі послуги.

Пунктом 1.2. договору визначено, що
найменування послуг, кількість, обсяг,
ціна строки надання послуг тощо,
визначені технічними вимогами (додаток
№ 1), календарним планом (додаток № 2),
калькуляцією кошторисної вартості
(додаток № 3), які є невід'ємною частиною
договору.

Згідно з п. 3.1. договору ціна цього
договору встановлюється в
національній валюті України та
становить 130000,00 грн., у тому числі ПДВ
21666,67 грн.; 2011 р. - 52000 грн., в тому числі
ПДВ 8666,67 грн.; 2012 р. - 78000 грн., в тому
числі ПДВ 13000 грн. Розрахунок вартості
послуг надається виконавцем у
калькуляції кошторисної вартості
(додаток №3), що є невід'ємною частиною
цього договору.

25.12.2012 р. сторони уклали додаткову угоду
№ 1 до договору № 204-Ф-11 від 17.11.2011 р.,
якою внесли зміни до строків надання
послуг за договором.

Згідно з п. 10.1 договору (в редакції
додаткової угоди № 1), договір набирає
чинності з дати його підписання та діє
до 01.10.2013 р.

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунки
проводяться поетапно шляхом: оплати
позивачем вартості наданих послуг,
протягом 15 банківських днів після
підписання сторонами акта
приймання-передачі наданих послуг за
етапом.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
строк (термін) надання послуг
зазначений в календарному плані, що є
невід'ємною частиною даного договору.

Технічними вимогами та календарним
планом були передбачені три етапи
надання послуг та строки їх виконання.

1 етап - "Опрацювання та затвердження
Держгірпромнаглядом України
Технічного завдання на розроблення
НПАОП "Правила", строки виконання - з
дати підписання договору до 15.12.2011 р.

2 етап - "Розроблення першої редакції
НПАОП та розсилка її на відгук.
Опрацювання зауважень та пропозицій,
що містяться у відзивах на першу
редакцію проекту НПАОП "Правила".
Доопрацювання проекту НПАОП "Правила",
уточнення пояснювальної записки та
опису проекту НПАОП "Правила",
підготовка зведення відзивів", строки
виконання - січень 2012 року - червень 2012
року.

3 етап - "Надання доопрацьованого
проекту НПАОП "Правила" на узгодження
організаціям визначеним ТЗ на
розроблення НПАОП "Правила".
Доопрацювання остаточної редакції
проекту НПАОП "Правила" за зауваженнями
узгоджуючих організацій та подання
його на затвердження в
Держгірпромнагляд. Доопрацювання
проекту НПАОП "Правила" за результатами
роботи редакційної комісії
Держгірпромнагляду. Супровід проекту
НПАОП "Правила" при затвердженні та
реєстрації. Розроблення та подання
Замовнику звітної документації",
строки виконання (в редакції
додаткової угоди № 1) 25 грудня 2012 р. -
01.10.2013 р.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1,
у разі не надання послуг в повному
обсязі в межах строку дії договору,
відповідач сплачує штраф в розмірі
вартості договору.

Так, на виконання умов договору,
відповідач надав послуги по двох
перших етапах, які позивач прийняв та
оплатив виконаний обсяг робіт, про що
свідчать акти приймання-передачі за
етапами № 1 від 16.12.2011 р. на суму 52000,00
грн. (т. 1 а. с. 64) та № 2 від 25.06.2012 р. на
суму 39000,00 грн. (т. 1 а. с. 65), які були
підписані сторонами та скріплені
печатками підприємств.

Проте послуги за 3 етапом, у строки
передбачені календарним планом
(додаток № 2 до договору з урахуванням
змін внесених додатковою угодою № 1 від
25.12.2012 р. т. 1 а. с. 26) відповідач не надав,
у зв'язку з чим позивачем, на підставі п
3.1. договору та п. 2 додаткової угоди № 1
від 25.12.2012 р. до договору, нараховане
відповідачу штраф у розмірі вартості
договору, яка становить 130000,00 грн. (п. 3.1.
договору).

Позивач також просить стягнути з
відповідача завдані зазначеним
порушенням договору збитки у вигляді
сплачених відповідачу за договором
91000,00 грн.

Зазначені обставини стали підставою
для звернення позивача до суду з
позовом по даній справі.

З матеріалів справи також вбачається,
що господарський суд приймаючи
оскаржуване рішення крім іншого
виходив з того, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, з посиланням
на відсутність вини відповідача.
Оскільки затвердження НПАОП
центральними органами виконавчої
влади, безпосередньо не залежить від
відповідача, а отже і відповідальність
нести останній не повинен та ін.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК
України, доказами у справі є будь - які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Ст. 629 ЦК України, передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки та
відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1. ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 22 ЦК
України збитками є:втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 статті 224
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Частиною 2 ст. 224 Господарського
кодексу України закріплено, що під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Положеннями ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України передбачено, що до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Виходячи з наведених норм, умовою для
застосування відповідальності за
порушення договірних зобов'язань є
наявність вини боржника. Відсутність
вини доводиться боржником.

Для відшкодування збитків, потрібна
наявність повного складу цивільного
правопорушення, як-то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками;
вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з елементів
складу правопорушення виключає
відповідальність боржника за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань у вигляді відшкодування
збитків.

При цьому позивач повинен довести
наявність протиправної поведінки,
збитків та причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і збитками, а
відповідач - відсутність своєї вини у
заподіянні збитків.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції, відповідачем
доведено відсутність його вини у
порушенні встановлених договором
строків затвердження проекту НПАОП
"Правила", у зв'язку з чим підстави для
застосування до нього
відповідальності у вигляді неустойки
та стягнення збитків відсутні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
відповідач виконав умови першого та
другого етапів робіт, відповідно до
НПАОП 0.00-4.14.94 "Положення про
опрацювання, прийняття, перегляд та
скасування державних міжгалузевих і
галузевих нормативних актів про
охорону праці", розробив та затвердив
Технічне завдання на розроблення
НПАОП, розробив першу редакцію НПАОП та
розіслав її на відгук організаціям, які
визначені додатком 1 до Технічного
завдання на розроблення НПАОП,
опрацював зауваження та пропозиції, що
містились у відзивах на першу редакцію
проекту НПАОП, доопрацював проект
НПАОП відповідно до зауважень та
пропозицій за відзивами, уточнив
пояснювальну записку та опис проекту
НПАОП, підготовив зведення відзивів.
Позивач прийняв виконаний обсяг робіт,
про що свідчать акти
приймання-передачі за етапами № 1 від
16.12.2011 р. та № 2 від 25.06.2012 р.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на виконання умов договору
здійснив відповідачу оплату виконаних
робіт, а саме за платіжним дорученням №
5362 від 19.12.2011 р. - на суму 52000,00 грн.; за
платіжним дорученням № 2002 від 26.06.2012 р.
на суму 39000,00 грн. (т. 1 а. с. 126-127).

На третьому етапі робіт відповідач
підготовив остаточну редакцію проекту
НПАОП, проект наказу МНС України про
затвердження НПАОП, Пояснювальна
записка до наказу МНС України, Довідка
щодо відповідності Acquis communautaire, Аналіз
регуляторного впливу для розсилки на
погодження з центральними органами
виконавчої влади, наведеними у додатку
2 до технічного завдання на розроблення
НПАОП. Остаточну редакцію НПАОП
відповідачем листом від 06.11.2012 р. № 317/07
(а. с. 66) надіслано до
Держгірпромнагляду України, яку
наказом Держгірпромнагляду України
від 18.07.2011 року № 60 було залучено до
опрацювання та супроводження проекту
Наказу про затвердження НПАОП.

Згідно з Указом Президента України від
24.12.2012 року № 726/2012 "Про деякі заходи з
оптимізації системи центральних
органів виконавчої влади" право
затвердження НПАОП було передано
Міністерству енергетики та вугільної
промисловості України з
координуванням та спрямовуванням
діяльності Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
через Міністра енергетики та вугільної
промисловості України.

З січня 2013 року між Міненерговугілля та
Держгірпромнаглядом України
проводились організаційні процеси з
координації процедур відносно
затвердження НПАОП, а отже відповідач з
незалежних від нього причин не зміг
виконати його умови за останнім етапом
ще й тому, що фактично відсторонений
від можливості супроводження та впливу
на термін погодження
супроводжувальних НПАОП документів.
Але, відповідач доклав всіх залежних
від нього заходів щодо належного
виконання зобов'язань за договором.

Відповідач листом № 134/01 від 23.04.2013 р.
надіслав до ДУ ННДІПБОП доопрацьований
проект остаточної редакції НПАОП
"Правила охорони праці під час
виробництва алюмінію" (т. 1 а. с. 109).

Відповідач листом № 230/01 від 19.08.2013 р.
надіслав до Державної установи
"Інститут медицини праці НАМН України"
доопрацьований проект остаточної
редакції НПАОП "Правила охорони праці
під час виробництва алюмінію" (т. 1 а. с.
110).

Зважаючи на викладене, та за умови того,
що півроку Міненерговугілля та
Держгірпромнагляд України визначалися
з процедурою затвердження НПАОП,
відповідач з незалежних від нього
причин при сумлінному виконанні своїх
обов'язків за договором не зміг
виконати умови договору за останнім
етапом.

За час дії додаткової угоди № 1
відповідач не затвердив та не
зареєстрував НПАОП у Міністерстві
юстиції України внаслідок його
відсторонення від можливості
супроводження та впливу на термін
погодження супроводжувальних НПАОП
документів відповідно до порядку
підготовки, опрацювання, супроводження
та оформлення проектів НПАОП,
затвердженим наказом
Держгірпромнагляду України від 18.07.2011
року № 60, яким супроводження проекту
НПАОП покладено на ДУ ННДІПБОП.

Крім того, робота Держгірпромнагляду
України в частині нормотворчої
діяльності та діяльність Фонду щодо
розроблення та затвердження заходів з
профілактики ґрунтуються на різних
правових підставах.

Держгірпромнагляд України здійснює
нормотворчу діяльність відповідно до
Орієнтовного плану роботи
Держгірпромнагляду України з питань
нормотворчої діяльності на 2013 рік (далі
План), за яким строк подання проектів
наказів про затвердження НПАОП
встановлено IV квартал 2013 року (т.1. а.
с.111-113). Однак, Виконавча дирекція Фонду
не врахувала, що процедура
затвердження НПАОП здійснюється
виключно центральним органом
виконавчої влади з нагляду за охороною
праці, який керується строками
відповідно до своїх планів

З метою врегулювання ситуації щодо
координації дій центральних органів
виконавчої влади з питання процедури
затвердження НПАОП відповідач, а також
низка інших наукових організацій, які
також опинилися у аналогійній
ситуації, звернулися зі зверненням №
10-564 від 26.11.2013 р. до Першого
віце-прем'єр-міністра України С. Г.
Арбузова (т. 2 а. с. 24-26).

Міністерство соціальної політики
України на виконання доручення Першого
віце-прем'єр-міністра України С. Г.
Арбузова № 46823/2/1-13 від 16.12.2013 р. на
наведене вище звернення надало
відповідь № 19/18/99-14 від 14.01.2014 року, якою
підтверджується наявність проблем у
питанні координації дій Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України та Держгірпромнагляду України
у питанні процедури затвердження НПАОП
та зазначається, що це питання повністю
врегульовано на даний час, тобто на час
надання цієї відповіді, а саме на 14.01.2014
року.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що відповідач вжив усіх належних
заходів для виконання своїх
зобов'язань за договором, зокрема за
третім етапом робіт.

Крім того, з наведених обставин
вбачається, що відповідач, виконуючи
взяті на себе зобов'язання за
договором, не зміг вчасно затвердити та
зареєструвати проект НПАОП з
незалежних від нього підстав, через те,
що був фактично відсторонений від
можливості супроводження та впливу на
термін погодження супроводжувальних
НПАОП документів.

Причиною затримки виконання робіт щодо
погодження та затвердження НПАОП
"Правила" відповідними організаціями,
зокрема у Держгіпромнагляді,
передбачених 3-м (третім) етапом
Договору, стали зміни у системі органів
центральної виконавчої влади, які
затверджують та погоджують
нормативно-правові акти.

Отже, затримка виконання відповідачем
договірних зобов'язань виникла не з
вини відповідача, а у зв'язку із зміною
порядку затвердження та погодження
нормативно-правових актів
центральними органами виконавчої
влади: а саме - надсилання Правил, що є
предметом Договору на перепогодження
до МНС України.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю
вини відповідача у порушенні строків
затвердження проекту НПАОП "Правила"
центральними органами виконавчої
влади підстави для стягнення штрафних
санкцій та збитків відсутні.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги щодо
відсутності об'єктивних причин
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором через те, що
зміни до Технічного завдання щодо
строку розроблення
нормативно-правового акту з охорони
праці не вносились та договором
встановлений достатній строк для
виконання цього обов'язку.

Зазначені доводи не спростовують
наведений вище факт неможливості
своєчасного виконання відповідачем
своїх зобов'язань з незалежних від
нього причин, оскільки він був
фактично відсторонений від
супроводження та впливу на термін
погодження іншими особами
супроводжувальних нормативно-правовий
акт з охорони праці документів та вжив
всіх залежних від нього заходів для
отримання цих погоджень.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
недослідження місцевим господарським
судом факту порушення відповідачем
своїх зобов'язань за договором № 204-ф-11
від 17.11.2011 р. з додатками до нього
(Технічного завдання-додаток № 1 ,
Календарний план-додаток № 2 ) в частині
строку надання послуг 3 етапу.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив про відсутність
вини відповідача в порушенні
договірного зобов'язання через дії
(бездіяльність) інших осіб та
відповідних органів, які відповідно до
положень договору є необхідною умовою
виконання ним своїх зобов'язань.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками
господарського суду про відмову у
задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, рішення
господарського суду Харківської
області від 20.01.14 р. по справі № 922/4633/13
прийнято з урахуванням фактичних
обставин справи та чинного
законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в
рішенні господарського суду
відповідають вимогам законодавства та
фактичним обставинам справи, а мотиви
заявника скарги, з яких вони
оспорюються не можуть бути підставою
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст.
105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 20.01.14 р. по
справі № 922/4633/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 11.03.2014
р.

Головуючий суддя (підпис)
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
(підпис) Пушай В.І.

Суддя
(підпис) Плужник О.В.

Згідно з оригіналом

Помічник судді
О.І. Криворученко

13.03.14 р.