ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.03.2014
Справа № 905/806/14

Господарський суд Донецької області у
складі

головуючого судді Осадчої А.М.,

за участю секретаря

судового засідання Мітронової А.Р.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду матеріали
справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автогалс» м.Донецьк

до відповідача: Донецької регіональної
служби державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті м.Донецьк

про стягнення 27249,01грн., з яких 22383,51грн.
- заборгованість, 2238,35грн. - штраф,
2146,98грн. - пеня, 480,17грн. - 3% річних,

за участю представників сторін:

від позивача: Головко А.А. за
довіреністю №05/03 від 05.02.2014 року,

від відповідача: Усік Т.В. за
довіреністю №29 від 20.12.2013 року.

у судовому засіданні 20.02.2014року
оголошена перерва до 26.02.2014року

у судовому засіданні 26.02.2014року
оголошена перерва до 04.03.2014року

СУТЬ СПРАВИ:

06.02.2014року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автогалс» м.Донецьк
(далі - ТОВ «Автогалс») звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Донецької
регіональної служби державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті м.Донецьк (далі - Служба) з
вимогами про стягнення заборгованості
у розмірі 27249,01грн., з яких 22383,51грн. -
заборгованість, 2238,35грн. - штраф,
2146,98грн. - пеня, 480,17грн. - 3% річних,
мотивуючи свої вимоги тим, що на
підставі укладеного договору №1/2013 від
20.02.2013року позивач виконав роботи з
технічного обслуговування та ремонту
автомобіля, між сторонами підписано
акт виконаних робіт №ТО-13/009230 від
19.05.2013року, однак у порушення вимог
договору відповідач за виконані роботи
не розрахувався, що стало підставою для
звернення до суду з позовом.

Ухвалою від 07.02.2014року року
господарським судом Донецької області
позовна заява ТОВ «Автогалс» прийнята
до розгляду, порушено провадження у
справі №905/806/14.

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору №1/2013
від 20.02.2013року, акту виконаних робіт
№ТО-13/009230 від 19.05.2013року, довіреності
№000016 від 18.05.2013року, претензії №246 від
20.06.2013року, доказів її направлення
відповідачу, листа №03-19-1/669 від
08.07.2013року, Статуту відповідача,
довідки АА №935247, свідоцтва про
державну реєстрацію відповідача А01
№713761, протоколу №18/11 від 18.11.2013року,
наказу №55-к від 20.11.2013року, наряду
-замовлення №ТО-13/009230 від 26.04.2013року.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує статтями 525, 526, 530
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), статтями 1,2,54, 55Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

У письмових поясненнях, що надані суду
20.02.2014року, позивач вказує, що
відповідно п.2.3 договору заявка була
складена у усній формі.

У письмових поясненнях, які надані суду
27.02.2013року, позивач зазначив, що законом
не встановлений обов'язок вказувати у
наряді - замовленні та акті виконаних
робіт номер та дату договору, на
підставі якого виконаний ремонт, тому
позивач означені дані у документи не
вніс.

20.02.2014року та 26.02.2014року позивач
звернувся до суду з заявою про зміну
підстави позову, в якій просить
вважати, що відповідачем порушені
умови договору №1/2003 від 28.02.2013року, за
яким підписано акт виконаних робіт
№ТО-13/009230 від 19.05.2013року та внаслідок
невиконання умов якого виникла
заборгованість в сумі 22383,51грн.

На підтвердження доводів, викладених у
заяві, позивач просив суд залучити до
матеріалів справи належним чином
засвідчені копії: договору №1/2003 від
28.02.2013року, з додатками.

Оскільки згідно ст. 22 ГПК України до
початку розгляду справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позву шляхом подання
письмової заяви, а позивач звернувся з
означеною заявою до початку розгляду
справи по суті, докази направлення
копії вказаної заяви в порядку, що
передбачений ст. 56 ГПК України, наявні в
матеріалах справи, суд приймає вказану
заяву про зміну підстави позову та
розглядає позовні вимоги з її
урахуванням.

04.03.2014року позивач звернувся до суду з
заявою про зменшення позовних вимог та
просить стягнути з відповідача суму
основного боргу 22383,51грн.

Оскільки згідно ст. 22 ГПК України
позивач має право на зменшення
позовних вимог до винесення рішення у
справі, представник відповідача
отримав копію означеної заяви
безпосередньо у судовому засіданні,
тобто є обізнаним з її змістом, суд
приймає вказану заяву та розглядає
позовні вимоги щодо стягнення 22383,51грн.

У відзиві на позовну заяву №03-16/184 від
14.02.2014року Служба підтверджує факт
виконання робіт за договором №1/2003 від
28.02.2013року, вказує що договір та акт
були зареєстровані у органах державної
казначейської служби, але внаслідок
порушенням останніми вимог ст. 48
Бюджетного кодексу України, своєчасно
вартість робіт сплачена не була, що
привело до нарахування пені, штрафу та
3%річних. Внаслідок наведеного,
відповідач просить суд залучити до
участі у справі в якості відповідача
Державну казначейську службу України
у Донецькій області, покласти
відшкодування штрафу, пені та 3% річних
на Державну казначейську службу
України у Донецькій області.

На підтвердження доводів, що викладені
у відзиві, відповідач надав суду
належним чином засвідчені копії:
договору №1/2013 від 20.02.2013року, акту
виконаних робіт №ТО-13/009230 від
19.05.2013року, що зареєстровані у органах
державної казначейської служби,
виписки з банківського рахунку
відповідача станом на 12.02.2014року,
платіжного доручення №270 від
23.08.2013року, Положення, виписки з ЄДРПОУ
ААБ №871634 щодо відповідача.

У судовому засіданні 04.03.2014року
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги з урахування
вищезазначених заяв, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві
та наступних письмових поясненнях до
неї.

Представник відповідача у судовому
засіданні 04.03.2014року підтримав доводи,
викладені у відзиву на позовну заяву.

Клопотання відповідача про залучення
до участі у справі в якості відповідача
Державну казначейську службу України
у Донецькій області судом відхиляється
з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.24 ГПК України
господарський суд за наявністю
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача.

В даному випадку підставою заявлених
позовних вимог визначено договір №1/2013
від 20.02.2013року, яким врегульовані
правовідносини між позивачем та
відповідачем, стороною зобов'язаною
здійснити оплату наданих послуг за
договором є Служба. Доказів, які б
свідчили, про те, що Державна
казначейська служба України у
Донецькій області може виступати
зобов'язаною стороною у даних
правовідносинах, відповідач суду не
надав.

У зв'язку з наведеним заявлене
відповідачем клопотання задоволенню
не підлягає як таке, що заявлено
безпідставно.

Відповідно до положень статті 811 ГПК
України судом складено протокол, який
долучено до матеріалів справи. З
клопотаннями щодо фіксування судового
процесу за допомогою технічних засобів
сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представників
сторін, які з'явились у судове
засідання, дослідивши представлені в
порядку статті 43 ГПК України докази,
вивчивши матеріали справи, суд у межах
заявлених позовних вимог встановив
наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті
837 ЦК України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

28.02.2013року між Службою (Замовник) та ТОВ
«Автогалс» (Виконавець) укладено
договір №1/2003 на виконання робіт по
технічному обслуговуванню та ремонту
автомобілів, за умовами п.1.1 якого
Виконавець здійснює технічне
обслуговування, ремонт автомобіля
(лів), що належить(жать) Замовнику, а
також поставку та встановлення
додаткового обладнання та аксесуарів
на автомобіль (автомобілі) Замовника, а
Замовник сплачує роботи та вартість
запасних частин, матеріалів,
додаткового обладнання та аксесуарів
на умовах даного договору.

Згідно п.п.1.2-1.4 договору марка
автомобіля: Toyota Corolla, державний номер
автомобіля НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Договір підписано уповноваженими
представниками сторін з прикладання
печаток підприємств, без складання
протоколу розбіжностей до договору.

Відповідно до п. 8.1 даний договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами (дати, що вказана
на першому аркуші договору) та дії
протягом одного року.

Загальна сума договору складає
50000,00грн., що узгоджено сторонами у п.5.4
договору.

Технічне обслуговування, дообладнання
та технічний ремонт автомобіля
здійснюється Виконавцем на підставі
заявки на роботи та у відповідності з
узгодженим сторонами нарядом -
замовленням.(п.2.3 договору).

Вартість робіт визначається у кожному
конкретному випадку на підставі
заявки Замовника у відповідності з
переліком та видом робіт, з урахуванням
нормативів трудомісткості робіт
Виконавця та прейскурантом вартості
робіт, запасних частин, деталей, вузлів
та затратних матеріалів, що в
наявності на складі Виконавця, які
діють у Виконавця на момент
підписання сторонами наряду -
замовлення. (п.5.1 договору).

Відповідно п.4.1 договору підставою для
прийняття замовлення на виконання
робіт Виконавцем є заявка (звернення)
Замовника (або його уповноваженого
представника). Заявка може бути
передана Замовником як при особистому
зверненні на СТО Виконавця, так і по
телефону.

За умовами п.4.1.6 договору у строки,
обумовлені сторонами автомобіль для
виконання робіт (діагностики)
надається Замовником за
адресою:м.Донецьк, вул.Воїнська, буд. 36.
В момент надання Замовником
автомобіля на СТО Виконавця
сервіс-консультант СТО відкриває
наряд - замовлення на виконання робіт.
Наряд-замовлення є підставою для
початку робіт тільки після його
підписання Замовником або
уповноваженим представником. По факту
приймання автомобіля на СТО
уповноваженими представниками сторін
підписується акт приймання - передачі
автомобіля для надання послуг по
технічному обслуговуванню та ремонту.

Як вбачається з пояснень представників
сторін та матеріалів справи, заявка на
виконання робіт була складена
відповідачем у усній формі та за
результатами огляду автомобіля
підписано наряд - замовлення №ТО-13/009230
від 26.04.2013року (в новій редакції від
19.05.2013року).

Вказаний наряд - замовлення не містить
посилання на договір №1/2003, як підставу
йог складання, але з огляду на
ідентичність автомобілю, який
передавався у ремонт за вказаним
нарядом-замовленням та автомобілю,
ремонт якого є предметом договору,
враховуючи підтвердження того факту,
що наряд - замовлення складався саме за
вказаним договором з боку представника
відповідача, суд приходить до висновку,
що наряд -замовлення №ТО-13/009230 від
26.04.2013року складено на підставі умов
договору №1/2003.

Згідно п.4.3 договору Виконавець
повідомляє Замовника про строки
закінчення робіт завчасно. По
закінченні робіт автомобіль
видається Виконавцем Замовнику або
його уповноваженій особі, на підставі
довіреності Замовника. При цьому
сторонами складається двосторонній
акт приймання-передачі автомобіля
після надання послуг по технічному
обслуговуванню та ремонту та акт
виконаних робіт. Акт
приймання-передачі автомобіля після
надання послуг по технічному
обслуговуванню та ремонту та акт
виконаних робіт підписуються
сторонами по факту виконаних робіт в
момент фактичної передачі автомобіля
Замовнику або його довіреній особі.

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за договором №1/2003, після
чого сторонами підписано акт виконаних
робіт №ТО-13/009230 від 19.05.2013року,згідно
якого виконані роботи на загальну суму
22 383,51грн. з урахуванням ПДВ.

Акт не містить посилання на договір
№1/2003, підставою його складання
зазначено наряд - замовлення №ТО-13/009230
від 26.04.2013року, як наслідок, виходячи з
встановленого судом факту
приналежності наряду-замовлення до
договору, вказане свідчить про
виконання робіт, зазначених в акті
також на підставі вказаного договору.

Акт підписано уповноваженими
представниками сторін за відсутності
заперечень стосовно обсягу виконаних
робіт або їх якості, скріплено
печатками підприємств.

Зокрема, представник відповідача діяв
на підставі довіреності №000016 від
18.05.2013року, копія якої міститься в
матеріалах справи. Обсяг повноважень
особи, яка діяла від його імені при
підписанні акту, відповідачем не
оспорюється.

Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження виявлення відповідачем
недоліків у виконанні робіт.

Виходячи з викладеного, підписаний
сторонами акт виконаних робіт
№ТО-13/009230 від 19.05.2013року є належним та
допустимим доказом факту виконання
позивачем прийнятих на себе
зобов'язань.

Одночасно, суд вбачає, що у порушення
п.4.1.6, п.4.3 договору сторонами не
складались акт приймання - передачі
автомобіля для надання послуг по
технічному обслуговуванню та ремонту
та акт приймання-передачі автомобіля
після надання послуг по технічному
обслуговуванню та ремонту, однак, даний
факт істотно не впливає на результат
вирішення спору з огляду на
підтвердження факту виконання робіт та
повернення автомобіля з ремонту
відповідачу.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи
або окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної
здачі роботи за умови, що роботу
виконано належним чином і в погоджений
строк або, за згодою замовника, -
достроково.

Відповідно до пункту 5.2 договору оплата
вартості робіт згідно п.5.1 даного
договору здійснюється Замовником у
гривнях України банківським переказом
на розрахунковий рахунок Виконавця
протягом 3 банківських днів з дати
підписання сторонами акту виконаних
робіт.

Отже, згідно з вищезазначеним пунктом
договору відповідач мав здійснити
оплату виконаних робіт протягом 3
банківських днів з дати підписання
сторонами акту виконаних робіт, тобто,
в строк по 22.05.2013року включно.

Проте, Служба у встановлений в договорі
строк оплату вартості виконаних робіт
на суму 22383,51грн.не здійснила, у зв'язку
з чим, виникла заборгованість у
вказаному розмірі.

Позивач звернувся до відповідача з
претензією №246 від 20.06.2013року щодо
оплати суми заборгованості. Факт
направлення претензії підтверджено
описом вкладення у цінний лист.

Листом №03-19-1/669 від 08.07.2013року
відповідач визнав претензію №246 від
20.06.2013року та повідомив, що сума
заборгованості зареєстрована Головний
управлінням Державної казначейської
служби України у Донецькій області,
останнім здійснюється затримка оплат,
незважаючи на те, що на рахунку
відповідача достатньо коштів для
оплати робіт.

Під час розгляду справи відповідач не
надав суду належних та допустимих
доказів оплати заборгованості на суму
22383,51грн., вказує, що не має можливості
самостійно оплатити заборгованість,
оскільки за бюджетним законодавством
України вказані функції покладені
виключно на Державну казначейську
службу України у Донецькій області.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Договір, як визначено в статті 629 ЦК
України, є обов'язковим до виконання
сторонами.

У статті 526 ЦК України зазначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи доведено факт
виконання позивачем своїх зобов'язань
у відповідності до умов договору №1/2003
від 28.02.2013року, строк виконання
зобов'язання відповідача на момент
звернення з позовом настав, тому
відповідач зобов'язаний здійснити
оплату вартості виконаних робіт на
суму 22383,51грн., тоді як, матеріали справи
не містять доказів у підтвердження
оплати відповідачем суми
заборгованості 22383,51грн. Відповідно
Службою в односторонньому порядку
порушено взяті на себе зобов'язання за
спірним договором в частині оплати
вартості виконаних робіт у
встановленому договором порядку.

При цьому, суд вказує, що обов'язок з
оплати виконаних робіт був покладений
саме на відповідача, Державна
казначейська служба України у
Донецькій області здійснює функції
лише розпорядника грошових коштів, що
виділені відповідачу з бюджету, діє
згідно з нормами Бюджетного кодексу
України, як наслідок, у випадку
порушень обов'язків, покладених на неї
законом, що унеможливило фактичне
виконання зобов'язань за договором з
боку відповідача, останній не
позбавлений права звернутись до суду з
відповідним позовом.

Суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості в сумі
22383,51грн. підлягають задоволенню у
повному обсязі, оскільки є законними і
обґрунтованими, заснованими на діючому
законодавстві, умовах договору та
підтверджуються наданими до позову
документами.

У відповідності до ст.49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

У зв'язку із зменшенням позивачем
заявлених позовних вимог, з огляду на
приписи Закону України «Про судовий
збір» судовий збір у розмірі 326,30грн.,
сплачений на підставі платіжного
доручення №368 від 31.01.2014року, підлягає
поверненню позивачу з Державного
бюджету України.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст.509, 526, 530, 610, 612, 629, 837, 854 Цивільного
кодексу України; ст.193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75,
82-85, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автогалс» м.Донецьк
до відповідача Донецької регіональної
служби державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті м.Донецьк про стягнення
22383,51грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Донецької регіональної
служби державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті (83018,
м.Донецьк,вул.Сіверська, буд.18,
ідентифікаційний код 04683773) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автогалс» (83049,
м.Донецьк, вул.Воїнська, буд. 36,
ідентифікаційний код 33340461)
заборгованість у розмірі 22383,51грн.,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1500,70грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Автогалс» (83049,
м.Донецьк, вул.Воїнська, буд. 36,
ідентифікаційний код 33340461) з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 326,30грн.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 04.03.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено
07.03.2014року.

Суддя
А.М. Осадча