ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Справа № 32/125-10-4880
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Катеринчук
Л.Й. (доповідача), Коробенка
Г.П.розглянувши касаційну скаргу ПАТ
"Західінкомбанк"на ухвалу Одеського
апеляційного господарського суду від
16.01.2014 рокуу справі господарського
суду№ 32/125-10-4880 Одеської областіза
заявоюМалого приватного підприємства
"Будівельник"до Малого приватного
підприємства "Будівельник"про визнання
банкрутом ліквідаторКолмикова Т.О.за
відсутності явки у судове засідання
представників учасників провадження у
справі,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.11.2010 року за заявою
боржника порушено провадження у справі
№32/125-10-4880 про банкрутство Малого
приватного підприємства "Будівельник"
з урахуванням особливостей,
передбачених статтею 51 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закону) (в редакції Закону
України №2343-ХІІ, до внесення змін
Законом України №4212-VІ від 22.12.2011 року)
(том 1, а.с. 1).

Постановою господарського суду
Одеської області від 15.12.2010 року
боржника визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Колмикову Т.О., яку
зобов'язано здійснити ліквідаційну
процедуру та надати суду звіт про
проведену роботу (том 3, а.с. 40 - 42).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 01.06.2011 року затверджено
реєстр вимог кредиторів боржника, в
тому числі з грошовими вимогами ПАТ
"Західінкомбанк" на суму 3 499 907, 79 грн.
основної заборгованості за кредитом та
на суму 482 718, 08 грн. процентів за
кредитом, 85 грн. державного мита (том 8,
а.с. 35 - 38).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.08.2011 року призначено
ліквідаційну комісію боржника у складі
голови ліквідаційної комісії -
ліквідатора банкрута Колмикової Т.О.,
членів ліквідаційної комісії - ПАТ
"Західінкомбанк",
Білгород-Дністровської ОДПІ (том 8, а.с.
141 - 142).

Строк ліквідаційної процедури у справі
неодноразово продовжувався ухвалами
господарського суду Одеської області
(том 9, а.с. 100, 100 - зворот, том 10, а.с. 113 - 114,
том 11, а.с. 94, 94 - зворот, том 12, а.с. 23 - 24, 121
- 122).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 20.12.2013 року (суддя Грабован
Л.І.) відмовлено ПАТ "Західінкомбанк" у
задоволенні заяви про зупинення
провадження у справі, а також заяви про
витребування від приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу справи з оформлення та
укладення договору дарування
нежитлової будівлі магазину №5,
договору дарування нежитлової будівлі
магазину №6; від Реєстраційної служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області витягу з реєстру
права власності на нежитлову будівлю -
магазин №5 та нежитлову будівлю -
магазин №6, відмовлено УПФУ у місті
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області у задоволенні
клопотання про включення його до
комітету кредиторів, відмовлено ПАТ
"Західінкомбанк" у задоволенні скарги
на дії ліквідатора боржника
арбітражного керуючого Колмикової Т.О.,
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс боржника, вимоги,
не задоволені за відсутністю майна
банкрута, ухвалено вважати погашеними,
припинено боржника як юридичну особу,
провадження у даній справі припинено,
припинено повноваження ліквідатора
боржника - арбітражного керуючого
Колмикової Т.О. (том 15, а.с. 147 - 152).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
конкурсний кредитор боржника - ПАТ
"Західінкомбанк" (далі - скаржник)
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
ухвалу суду першої інстанції від 20.12.2013
року, справу передати на розгляд до
місцевого господарського суду,
мотивуючи неповнотою здійснених
ліквідатором дій в ході ліквідаційної
процедури та передчасністю висновків
суду першої інстанції про можливість
припинення провадження у даній справі
про банкрутство у зв'язку з завершенням
ліквідаційної процедури боржника та
ліквідацією боржника як юридичної
особи.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючого
судді - Жекова В.І., суддів: Воронюка О.Л.,
Лашина В.В.) апеляційну скаргу ПАТ
"Західінкомбанк" (вх. №210/14 від 15.01.2014
року) з додатками на ухвалу
господарського суду Одеської області
від 20.12.2013 року у справі №32/125-10-4880
повернено скаржнику без розгляду,
повернено ПАТ "Західінкомбанк" з
Державного бюджету України судовий
збір, сплачений за платіжним
дорученням Одеської філії ПАТ
"Західінкомбанк" №32 від 30.12.2013 року за
подання апеляційної скарги на суму 573, 50
грн. на підставі пункту 2 частини 1
статті 7 Закону України "Про судовий
збір" (том 16, а.с. 24 - 26). Апеляційний суд
дійшов висновку про сплату скаржником
судового збору за подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
про завершення ліквідаційної
процедури у даній справі в розмірі
меншому, ніж визначений Законом
України "Про судовий збір".

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
скаржник звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу апеляційного суду від
16.01.2014 року, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
аргументуючи порушенням апеляційним
судом норм статті 4 Закону України "Про
судовий збір" при визначенні ставки
судового збору, що підлягала до сплати
при поданні ПАТ "Західінкомбанк"
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції від 20.12.2013 року у даній
справі про банкрутство.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку ухвалу
апеляційного суду від 16.01.2014 року на
підставі встановлених фактичних
обставин справи, вивчивши матеріали
справи, перевіривши застосування
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, дійшла
висновку про наявність правових
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України
встановлено основні засади
судочинства, якими, зокрема, є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 42 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) правосуддя у
господарських судах здійснюється на
засадах рівності всіх учасників
судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною 1 статті 11113 ГПК
України, ухвали місцевого та
апеляційного господарського суду
можуть бути оскаржені в касаційному
порядку у випадках, передбачених
частиною першою статті 106 цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті
106 ГПК України, окремо від рішення
місцевого господарського суду можуть
бути оскаржені в апеляційному порядку
ухвали місцевого господарського суду у
справах про банкрутство
(неплатоспроможність) у випадках,
передбачених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частинами 1, 2 статті 40 Закону (в
зазначеній редакції), господарський
суд припиняє провадження у справі про
банкрутство, якщо, зокрема, затверджено
звіт ліквідатора в порядку,
передбаченому статтею 32 цього Закону.
Про припинення провадження у справі
про банкрутство виноситься ухвала, яка
може бути оскаржена у встановленому
порядку.

Статтею 91 ГПК України передбачено, що
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Ухвали
місцевого господарського суду
оскаржуються в апеляційному порядку
окремо від рішення господарського суду
лише у випадках, передбачених статтею
106 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 та
частини 3 статті 94 ГПК України, якою
встановлено форму та зміст апеляційної
скарги, апеляційна скарга подається у
письмовій формі і повинна містити,
зокрема, перелік документів, доданих до
скарги. До скарги додаються докази
сплати судового збору і надсилання
копії скарги іншій стороні у справі.

Законом України "Про судовий збір"
№3674-VI від 08.07.2011 року, який набрав
чинності з 01.11.2011 року, визначено
правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору.

Згідно з підпунктом 17 пункту 2 частини 2
статті 4 вказаного Закону, ставка
судового збору за подання апеляційних
та касаційних скарг у справі про
банкрутство становить 0,5 розміру
мінімальної заробітної плати.

При цьому, частиною 1 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Отже, розміри ставок судового збору
встановлено виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати. При
цьому, розмір ставки судового збору за
подання позовної заяви (заяви),
апеляційної/касаційної скарг у кожному
конкретному випадку визначається
виходячи з того розміру мінімальної
заробітної плати, який встановлено
Законом України "Про Державний бюджет
України" на відповідний рік, в якому
подано заяву (скаргу), станом на 1 січня
календарного року. Зазначена правова
позиція узгоджується з роз'ясненнями
згідно пункту 3 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
№01-06/1175/2011 від 25.08.2011 року (зі змінами та
доповненнями).

Згідно з пунктом 3 частини 1 та
частинами 2 - 4 статті 97 ГПК України,
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо до скарги не
додано документів, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі. Про повернення
апеляційної скарги виноситься ухвала.
На ухвалу про повернення апеляційної
скарги може бути подана касаційна
скарга.

Відповідно до частини 2 статті 34 ГПК
України, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Апеляційним судом встановлено, що
заявником апеляційної скарги від 30.12.2013
року (вх. №210/14 від 15.01.2014 року) на
виконання вимог частини 3 статті 94 ГПК
України надано платіжне доручення №32
від 30.12.2013 року про сплату судового
збору в розмірі 573, 50 грн.

Однак, зазначений платіжний документ
визнано апеляційним судом як
неналежний доказ сплати судового збору
у встановленому порядку і розмірі з
огляду на те, що відповідно до статті 8
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" розмір мінімальної
заробітної плати з 1 грудня 2013 року
складав 1 218 грн., тому заявнику
апеляційної скарги на ухвалу суду про
завершення ліквідаційної процедури у
даній справі належало сплатити судовий
збір в розмірі 609 грн. (1 218 грн. * 0,5).

Зазначене стало підставою для
винесення апеляційним господарським
судом ухвали про повернення
апеляційної скарги на підставі пункту 3
частини 1 статті 97 ГПК України, яка є
предметом касаційного оскарження.

Колегія суддів касаційного суду не
погоджується з такими висновками
апеляційного суду та вважає їх
помилковими з огляду на таке.

Відповідно до оригіналу апеляційної
скарги ПАТ "Західінкомбанк" з
додатками, який долучено скаржником до
касаційної скарги, вбачається, що
апеляційна скарга була підписана
представником скаржника Войцехівським
О.М. 30.12.2013 року, в це же день по ній було
сплачено судовий збір згідно
платіжного доручення №32 на суму 573,50
грн., надіслано копії апеляційної
скарги учасниками провадження по
справі, що підтверджують описи
поштових вкладень від 30.12.2013 року, та
відправлено на адресу Одеського
апеляційного господарського суду, що
вбачається з відтиску штампа відділу
поштового зв'язку на поштовому
конверті від 30.12.2013 року.

Отже, виходячи з приписів частини 4
статті 51 ГПК України, днем звернення
скаржника до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою на ухвалу суду першої
інстанції від 20.12.2013 року у даній справі
є день її здачі на пошту, тобто 30.12.2013
року, тому ставка судового збору за
подання зазначеної апеляційної скарги
обчислюється виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати, який
встановлено Законом України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
станом на 1 січня 2013 року.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
№5515-VI від 06.12.2012 року, розмір
мінімальної заробітної плати станом на
01.01.2013 року становив 1 147 грн. Отже, 0,5
розміру мінімальної заробітної плати,
що підлягав до сплати при поданні
апеляційних скарг у справах про
банкрутство в період з 01.01.2013 року по
31.12.2013 року, становив 573, 50 грн. (1 147 грн. *
0,5).

Відтак, скаржником було надано
належний доказ сплати судового збору
за розгляд апеляційної скарги згідно
платіжного доручення №32 від 30.12.2013 року
на суму 573, 50 грн., а висновки
апеляційного суду про неналежну сплату
судового спору не відповідають нормам
матеріального та процесуального права.

З огляду на встановлене, ухвалу
Одеського апеляційного господарського
суду від 16.01.2014 року у справі №32/125-10-4880
необхідно скасувати, апеляційну скаргу
ПАТ "Західінкомбанк" від 30.12.2013 року на
ухвалу господарського суду Одеської
області від 20.12.2013 року з матеріалами
справи передати для здійснення
апеляційного провадження до Одеського
апеляційного господарського суду.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ПАТ
"Західінкомбанк" задовольнити.

2. Ухвалу Одеського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 року у
справі №32/125-10-4880 скасувати.

Апеляційну скаргу ПАТ "Західінкомбанк"
від 30.12.2013 року на ухвалу
господарського суду Одеської області
від 20.12.2013 року з матеріалами справи
№32/125-10-4880 передати для здійснення
апеляційного провадження до Одеського
апеляційного господарського суду.

Головуючий
Н.Г. Ткаченко

Судді
Л.Й. Катеринчук

Г.П. Коробенко