КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р. Справа№ 910/17542/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання -
Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Кравчук К.П., представник
за довіреністю б/н від 19.08.2013р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця Шапіро
Антоніни Іванівни

на рішення Господарського суду міста
Києва від 07.11.2013р. (підписано 12.11.2013р.)

у справі № 910/17542/13 (Суддя: Привалова А.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця
Шапіро Антоніни Іванівни

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації)

про визнання договору поновленим

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Фізична
особа-підприємець Шапіро Антоніна
Іванівна (надалі - позивач) звернулась
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Київської міської ради
(надалі - відповідач) про визнання
договору поновленим.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначала, що після закінчення строку
дії договору продовжує користуватися
земельною ділянкою, систематично
сплачує орендну плату, проте при
відсутності заперечень на продовження
строку дії договору Київська міська
рада зволікає в укладенні з
Підприємцем додаткової угоди про
поновлення строку дії договору оренди,
а тому права позивача, в силу приписів
ст. 33 Закону України "Про оренду землі"
(у редакції Закону станом на жовтень 2010
року), підлягають захисту в судовому
порядку, шляхом визнання поновленим
укладеного між Фізичною
особою-підприємцем Шапіро Антоніною
Іванівною та Київською міською радою
Договору від 27.10.2005р. оренди земельної
ділянки, на тих же умовах, строком на 5
років, починаючи із 27 жовтня 2010 року та
по 27 жовтня 2015 року включно.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.09.2013р. порушено провадження
у справі №910/17542/13, залучено до участі у
розгляді справи в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та призначено до
розгляду.

Відповідач нормативно обґрунтованих
пояснень щодо заявленого позову не
надав та участі у судових засіданнях
першої інстанції представник
Київської міської ради не брав.

Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) позов не визнав, а
обґрунтовуючи свої заперечення,
вказав, що на час звернення позивача з
листом від 27.09.2010р. до відповідача, щодо
поновлення договору оренди земельної
ділянки, чинним законодавством не було
передбачено автоматичного поновлення
договорів оренди землі державної та
комунальної власності; в разі
відсутності заперечень з боку сторін
реалізація переважного права на
поновлення договору оренди земельної
ділянки можлива лише за наявності
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування. Між тим, вказувала
третя особа, Київська міська рада не
приймала рішення про поновлення дії
договору оренди земельної ділянки з
позивачем, а до того ж, Господарським
процесуальним кодексом України не
передбачено такого способу захисту, як
визнання поновленим договір оренди
земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07.11.2013р. у справі №910/17542/13 в
позові Фізичної особи-підприємця
Шапіро Антоніни Іванівни про визнання
договору поновленим відмовлено
повністю. Місцевий господарський суд,
відмовляючи у позові, погодився з
доводами Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) .

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції та мотивами прийнятого ним
рішення, Фізична особа-підприємець
Шапіро Антоніна Іванівна звернулася з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просила відновити строк на
апеляційне оскарження рішення
Господарського суду міста Києва від
07.11.2013р. у справі №910/17542/13, рішення
Господарського суду міста Києва від
07.11.2013 р. у справі №910/17542/13 скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

У доводах апеляційного оскарження
позивач посилався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповно з'ясовано обставини
справи, а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Так, за поясненнями скаржника, місцевий
господарський суд помилково ототожнив
правовий інститут пролонгації
договору оренди (продовження договору
на той же строк та на тих самих умовах),
що закріплений ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про оренду землі», у редакції Закону,
яка діяла на час закінчення строку дії
Договору від 27.10.2005р., який реалізується
внаслідок мовчазної згоди сторін
договору, з правовим інститутом -
переважного права добросовісного
орендаря на поновлення договору оренди
на новий строк, що, як правило,
здійснюється шляхом переукладання
договору ч.ч. 1, 2 ст. 33 Закону України
«Про оренду землі». У цьому зв'язку,
апелянт вказував, що правовідносини
між сторонами по справі з приводу
реалізації переважного права
добросовісного орендаря на поновлення
Договору існували і продовжують
існувати на час набрання чинності
Закону України №3038-VI від 17.02.2011р., яким
викладено у новій редакції ст. 33 Закону
України «Про оренду землі», тоді як суд
першої інстанції при вирішенні спору
цього не врахував , прийнявши судовий
акт, який не засновувався на
положеннях закону. Крім того,
вказував апелянт, залишення
орендодавцем без відповіді листа
орендаря від 27.09.2010р. про поновлення
Договору оренди земельної ділянки від
27.10.2005р. саме по собі не може вважатися
доказом існування письмових
заперечень орендодавця проти
пролонгації договору оренди у
розумінні ч. 3 ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» у редакції, що діяла на
час закінчення строку дії договору, а
за сукупністю обставин відсутності
заперечень орендодавця протягом
одного місяця після закінчення строку
заперечення на поновлення договору,
поряд з користуванням позивачем
земельною ділянкою після закінчення
строку його дії договір мав бути
визнаний поновленим на тих же умовах і
на той же строк.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця Шапіро
Антоніни Іванівни передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Кропивній Л.В.

Розпорядженням в.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
26.12.2013р. для розгляду апеляційної
скарги у справі №910/17542/13 сформовано
колегію суддів у складі головуючого
судді Кропивної Л.В., суддів Ільєнок
Т.В., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013р. строк
на апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції поновлено, апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
Шапіро Антоніни Іванівни у справі №
910/17542/13 було прийнято до розгляду у
складі колегії суддів: головуючий
суддя Кропивна Л.В., судді: Ільєнок Т.В.,
Корсакова Г.В. та призначено розгляд
справи на 29.01.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 26.02.2014р. у зв'язку з неявкою
представника відповідача.

26.02.2014р. відповідач та третя особа
процесуальним правом на участь у
судовому засіданні не скористались,
хоча про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

Згідно з пунктом 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» за змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

З матеріалів слідує, що ухвала
Київського апеляційного
господарського суду від 26.12.2013р. про
порушення провадження у справі
отримана Київською міською радою, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення №1055/14
від 10.01.2014р., яке містяться в матеріалах
справи.

На рахунок, Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), колегія
суддів встановила, що в судовому
засіданні 29.01.2014р. представник третьої
особи був присутній та повідомлений
під розписку про час та місце
наступного судового засідання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ратифікована Україною
17.07.1997р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, але відповідач та
третя особа, не скористалися своїми
правами на участь у судовому засіданні,
їх явка судом апеляційної інстанції
обов'язковою не визнавалася, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
до висновку про розгляд апеляційної
скарги по суті у судовому засіданні
26.02.2014р.

У судовому засіданні 26.02.2014р.
представник позивача підтримав доводи
апеляційного оскарження, просив
рішення Господарського суду міста
Києва від 07.11.2013 р. у справі №910/17542/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи, на
виконання рішення Київської міської
ради №514/3090 від 07.07.2005р., між Київською
міською радою (далі-орендар) та
Фізичною особою-підприємцем Шапіро
Антоніною Іванівною
(далі-орендодавець) було укладено
Договір оренди земельної ділянки від
27.10.2005р. (далі-Договір), загальною площею
249кв.м., що знаходиться за адресою: пр.
Науки, 34 у Голосіївському районі міста
Києва (пункти 1.1., 2.1. Договору).

Пунктом 2.1. договору визначено, що
земельна ділянка передана в оренду для
експлуатації та обслуговування
шиномантажного павільйону з
благоустроєм прилеглої території.

Відповідно до п. 3.1. договору, договір
укладено строком на 5 років.

Пунктами 6.1., 6.2. договору визначено, що
передача земельної ділянки
здійснюється за актом
приймання-передачі об'єкта оренди в
день державної реєстрації цього
договору. Право на оренду земельної
ділянки виникає після державної
реєстрації договору

Вказаний договір оренди земельної
ділянки нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Щербаковим В.З. та зареєстрований в
реєстрі за №805 від 04.11.2005р.,
зареєстрований Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
що у книзі записів державної
реєстрації договорів вчинено запис від
04.11.2005р. за №79-6-00372.

На виконання умов п. 6.1. Договору,
04.11.2005р. між Київською міською радою та
Фізичною особою-підприємцем Шапіро
Антоніною Іванівною був підписаний акт
приймання-передачі земельної ділянки,
загальною площею 249кв.м., що
знаходиться за адресою: пр. Науки, 34 у
Голосіївському районі міста Києва.

Положеннями пункту 11.3. договору
визначено, що договір припиняється,
зокрема, у разі закінчення строку, на
який його було укладено.

Відповідно до п.11.7 договору після
закінчення строку, на який було
укладено цей договір, орендар, за умови
належного виконання своїх обов'язків,
має за інших рівних умов переважне
право на поновлення договору. У цьому
разі орендар повинен не пізніше, ніж за
3 (три) місяці до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію.

При цьому, у п. 11.1 договору встановлено,
що всі зміни та/або доповнення до
договору вносяться за згодою сторін.
Згодою або запереченням орендодавця на
зміни та/або доповнення до договору, є
його рішення, прийняте в установленому
законодавством порядку.

04.11.2010 року строк оренди землі
закінчився, однак, 27.09.2010 року, позивач
(орендар) звернувся до Київської
міської державної адміністрації із
заявою про продовження дії договору
оренди земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: пр. Науки, 34 у
Голосіївському районі міста Києва.
Вказана заява була зареєстрована
Київською міською державною
адміністрацією (вх.№Ш-19410 від 27.09.2010р.)
(а.с. 73, т. 1).

В матеріалах справи міститься висновок
(вих.№05-7411 від 07.07.2011р.) Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (правонаступником,
якого є Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), в якому останній
зазначає про можливість поновлення
строку дії договору оренди земельної
ділянки за умови прийняття рішення
Київської міської ради (а.с. 75-76, т. 1).

Крім того, у відповідь на звернення
Фізичної особи-підприємця Шапіро
Антоніни Іванівни щодо розгляду
технічної документації із землеустрою
стосовно поновлення Договору оренди
земельної ділянки, Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
повідомило листом (вих.№03-480/24709 від
16.08.2012р.) про те, що підготовило проект
рішення Київської міської ради, яке
разом із кадастровою справою А-18418
підготовлено для передачі на
погодження до Київської міської
державної адміністрації відповідно до
регламенту її роботи (а.с. 31, т. 1).

Проте рішення органом місцевого
самоврядування про продовження дії
договору оренди земельної ділянки чи
укладення додаткової угоди про
поновлення договору оренди не
приймалося .

Як випливає з матеріалів справи,
земельна ділянка, що була надана за
Договором для експлуатації та
обслуговування шиномонтажного
павільйону з благоустроєм при
будинкової території на просп. Науки, 34
у Голосіївському районі м. Києва,
площею 249кв.м., кадастровий номер
:79:324:0114, орендарем з оренди не
повернута і за її користування
орендарем сплачуються орендодавцю
платежі, передбачені Договором .

Звертаючись із позовом про визнання
Договору оренди поновленим на тих же
умовах і на той же строк, що і в момент
його укладення, орендар у такий спосіб
намагається отримати судовий акт,
яким було би встановлено поновлення
договірних орендних відносин щодо
земельної ділянки комунальної форми
власності з Київською міською радою.

Утім, судова колегія вважає, що
позивачем обрано неналежний спосіб
захисту наявних у нього прав, що є
самостійною підставою для відмови у
задоволенні його вимог.

Спосіб захисту, сформульований як
визнання будь-якої юридично значимої
обставини (позов про визнання) може
бути використаний лише у випадку, коли
шляхом такого способу можливо
захистити (відновити) порушене право
або законний інтерес.

Посилання на поновлення договору
оренди допустиме лише у рамках спору за
позовом орендодавця про примусове
виконання орендарем своїх зобов'язань
з повернення об'єкту оренди, і
самостійним способом захисту бути не
може.

Такий висновок прямо слідує з
положень частини 5 ст. 11 Цивільного
Кодексу України, відповідно до якого у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

Жодним актом цивільного
законодавства, включаючи Закон
України "Про оренду землі", не
передбачена можливість прийняття
судового рішення за позовом орендаря
про визнання поновленим договору
оренди.

За таких обставин справи, загальний
висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову є вірним,
а отже судове рішення з мотивів,
викладених у цій постанові, слід
залишити баз скасування, а апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
Шапіро Антоніни Іванівни - без
задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
позивача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну Фізичної особи-підприємця
Шапіро Антоніни Іванівни на рішення
Господарського суду міста Києва від
07.11.2013р. у справі №910/17542/13 залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 07.11.2013р. у справі
№910/17542/13 без змін.

2.Матеріали справи №910/17542/13 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Т.В. Ільєнок

Г.В. Корсакова