м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом: Приватного акціонерного
товариства «Європейський страховий
до Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування»
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
Про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 22 729,40 грн.
Суддя Гавриловська І.О.
У судовому засіданні брали участь
представники учасників судового
Від позивача: Нелин Т.М. - дов. №
13/2013 від 02.01.2013 р.
Від відповідача: не з'явився
Від третіх осіб: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду м. Києва
передано позов Приватного
акціонерного товариства
«Європейський Страховий Альянс» до
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу в розмірі 22 729,40 грн. в
результаті настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 19.02.2012 р. в м. Києві на
перехресті вул. Леонтовича та бульварі
Тараса Шевченка, о 20 год. 00 хв. за участю
транспортного засобу «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2, та транспортного засобу
«Мазда», державний номер НОМЕР_2, під
Ухвалою суду від 30.12.2013 р. порушено
призначено її розгляд на 12.02.2014 р.,
залучено до участі у справі третіми
особою, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: ОСОБА_2 та на стороні
позивача: ОСОБА_1, зобов'язано сторін та
третіх осіб надати певні документи.
У судовому засіданні 12.02.2014 р.
представник позивача надав суду власне
письмове підтвердження того, що у
провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір,
відсутня справа зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав та рішення цих органів з такого
спору та клопотання про витребування у
МТСБУ інформації щодо того, у якій саме
страховій компанії застраховано
цивільно-правову відповідальність
винної у ДТП від 19.02.2012 р. особи ОСОБА_1
із зазначенням номеру та строку дії
поліса, ліміту відповідальності та
франшизи (у разі наявності). Також
представник позивача частково надав
для огляду оригінали документів, копії
яких додано до позовної заяви.
Представник відповідача надав суду
письмовий відзив на позовну заяву та
копію полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, які долучено до матеріалів
справи.
Розглянувши клопотання представника
позивача про витребування у МТСБУ
інформації, суд не знаходить підстав
для його задоволення, оскільки
представником відповідача надано
копію полісу, який містить необхідну
для розгляду справи інформацію.
Представники третіх осіб у судове
засідання 12.02.2014 р. не з'явилися, про
призначене судове засідання були
повідомлені належним чином, вимог
ухвали суду не виконали,про причини
неявки не повідомили.
Враховуючи наведене, зважаючи на
неявку представників третіх осіб у
призначене судове засідання, не
виконанням ними вимог ухвали суду та на
необхідність витребувати у позивача
додаткові докази у справі,
господарський суд визнав за необхідне
ухвалою від 12.02.2014 р. відкласти розгляд
справи до 24.02.2014 р.
Через відділ діловодства суду 14.02.2014 р.
від позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду, які
долучено до матеріалів справи.
У зв`язку із перебуванням судді
Гавриловської І.О. у відрядженні судове
засідання призначене на 24.02.2014 року не
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
24.02.2014 р., у зв'язку з перебуванням судді
Гавриловської І.О. у відрядженні, з
метою дотримання процесуальних
строків, керуючись рішенням зборів
суддів господарського суду міста Києва
від 03.02.2011 р. (протокол № 1 від 03.02.2011 р.)
передано на розгляд судді Чеберяку П.П.
Ухвалою суду від 24.02.2014 р. у новому
складі дану справу прийнято до свого
провадження та призначено її до
розгляду у судовому засіданні за
участю представників учасників
судового процесу на 17.03.2014 р.,
зобов'язано сторін надати певні
Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 17.03.2014 р., у зв'язку з поверненням
судді Гавриловської І.О. з відрядження,
з метою дотримання процесуальних
розгляд судді Гавриловській І.О.
Ухвалою суду від 17.03.2014 р. дану справу
прийнято до свого провадження суддею
У судовому засіданні 17.03.2014 р.
представник позивача надав суду
додаткові докази у справі, які долучено
до матеріалів справи.
Представники відповідача та третіх
осіб у судове засідання 17.03.2014 р. не
з'явились, про призначене судове
засідання були повідомлені належним
чином, про причини неявки не
повідомили, треті особи вимог ухвали
суду не виконали.
Враховуючи, що матеріали справи
містять докази належного повідомлення
відповідача та третіх осіб про час та
місце судового засідання та про
наслідки ненадання ними витребуваних
судом документів, то за таких обставин
суд приходить до висновку про
можливість розгляду справи на підставі
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України за наявними
матеріалами без участі представників
вищезазначених учасників судового
У судовому засіданні 17.03.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення у даній справі.
Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
19.02.2012 р. в м. Києві на перехресті вул.
Леонтовича та бульварі Тараса
Шевченка, о 20 год. 00 хв. за участю
транспортного засобу «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2, та транспортного засобу
«Мазда», державний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1, сталася
дорожньо-транспортна пригода.
ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом
«Мазда», державний номер НОМЕР_2, під
час перестроювання на іншу смугу
дороги не надав дорогу автомобілю
«Тойота», державний номер НОМЕР_1,
змусив його гальмувати, змінювати
напрямок руху, щоб уникнути зіткнення,
внаслідок чого створив аварійну
обстановку, тобто вчинив
правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122
КУ пАП, що призвело до пошкодження
транспортних засобів.
Про наведене свідчить первинна довідка
ДАІ № 45/285 та постанова Шевченківського
районного суду міста Києва від 03.03.2012 р.
в адміністративній справі № 3-2610/2297/12,
відповідно до якої ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.
У відповідності до частини 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України, факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) під
час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
Відповідно до статті 35 Господарського
процесуального кодексу України,
преюдиціальне значення для
господарського суду мають вирок суду з
кримінальної справи, що набрав
законної сили, щодо певних подій та ким
вони вчинені або рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної
сили, щодо фактів, які встановлені
судом. В інших випадках питання щодо
вини конкретних осіб вирішується
господарським судом самостійно за
результатами дослідження всіх
обставин та матеріалів справ, у тому
числі матеріалів слідчих органів.
Рішення господарського суду не може
обґрунтовуватись тільки довідкою
органу ДАІ або постановою про відмову у
порушенні кримінальної справи.

Факти, які встановлені постановою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 03.03.2012 р. в адміністративній
справі № 3-2610/2297/12, у відповідності до
статті 35 Господарського
процесуального кодексу України, мають
преюдиціальне значення.

Внаслідок вищевказаної
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено автомобіль «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1.

Відносини, пов'язані із страхуванням,
регулюються параграфом 2 глави 35
Господарського кодексу України, главою
67 Цивільного кодексу України, Законом
України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про
страхування» (надалі - Закон України
«Про страхування»), а відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів - також Законом України від
01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (надалі - Закон
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського
кодексу України, страхування - це
діяльність спеціально уповноважених
державних організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу
України встановлено, що страхування
може здійснюватися на основі договору
між страхувальником і страховиком
(добровільне страхування) або на основі
закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
страхування», страхування може бути
добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім
залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6
Закону України «Про страхування», є
видом добровільного страхування.

В частині 1 ст. 6 даного Закону
зазначено, що добровільне страхування -
це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування,
що встановлюються страховиком
самостійно відповідно до вимог цього
Закону. Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

В статті 16 Закону України «Про
страхування» визначено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Між Приватним акціонерним товариством
«Європейський страховий альянс»
(страховик) та ОСОБА_8 (страхувальник)
було укладено Договір добровільного
страхування ризиків, пов'язаних з
експлуатацією автотранспортного
засобу, № 32131 від 25.07.2011 р., у
відповідності до умов якого страховик
застрахував майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування» передбачено, що страховий
випадок - подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського
кодексу України, за договором
страхування страховик зобов'язується у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній страхувальником у договорі
страхування, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу
України, за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна від
24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстрований
в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395)
«Про затвердження Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів», який є
обов'язковим для виконання особами, до
компетенції яких входить проведення
автотоварознавчих експертиз та
досліджень, розмір матеріального
збитку визначається шляхом проведення
відповідної експертизи. Методику
товарознавчої експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів
розроблено згідно із Національним
стандартом № 1 «Загальні засади оцінки
майна і майнових прав» і затверджено
наказом Фонду держмайна України від
24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано в
Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395, зі
змінами та доповненнями).

Відповідно до Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінки майна є
обов'язковим у випадках, зокрема,
визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом (стаття 7 Закону), і
здійснюється суб'єктами оціночної
діяльності.

28.02.2012 р. СПД ОСОБА_9 (сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності ФДМУ №8371/09 від
12.03.2009 р.) було здійснено огляд
транспортного засобу «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, та складено
протокол огляду з описом пошкоджень
вказаного ТЗ.

05.03.2012 р. СПД ОСОБА_9 (сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності ФДМУ №8371/09 від
12.03.2009 р.) було складено Звіт про
визначення вартості матеріального
збитку № 25/12 та встановлена
вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобіля
«Тойота», державний номер НОМЕР_1, у
відповідності до калькуляції,
проведеної за допомогою програми AUDATEX,
яка відповідає чинному законодавству
України, у розмірі 51 526,09 грн. (разом з
ПДВ).

На підставі повідомлення про подію з
транспортним засобом від 20.12.2012 р. та
акту виконаних робіт № АК-10641 від 12.04.2012
р. на суму 49 988,79 грн. (разом з ПДВ)
Приватним акціонерним товариством
«Європейський страховий альянс» було
здійснено розрахунок суми страхового
відшкодування та складено страховий
акт № 268/12/50/ТР25/00/2 автомобіля «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, на суму 46 478,79
грн.

Статтею 29 Закону України «Про
страхування» передбачено, що у зв'язку
з пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Позивач повідомив суду, що він свої
зобов'язання перед страхувальником за
Договором добровільного страхування
ризиків, пов'язаних з експлуатацією
автотранспортного засобу, № 32131 від
25.07.2011 р. виконав належним чином,
виплативши згідно з видатковим касовим
ордером № 1037 від 18.05.2012 р.
страхове відшкодування у розмірі 46 478,79
грн. ОСОБА_8

Враховуючи те, що у постанові
Шевченківського районного суду міста
Києва від 03.03.2012 р. в адміністративній
справі № 3-2610/2297/12 встановлено, що з вини
ОСОБА_1, який керував автомобілем
«Мазда», державний номер НОМЕР_2,
сталася дорожньо-транспортна пригода,
то він є особою, відповідальною за
збиток, заподіяний автомобілю
«Тойота», державний номер НОМЕР_1.

З огляду на те, що Приватним
акціонерним товариством «Європейський
страховий альянс» на підставі Договору
добровільного страхування ризиків,
пов'язаних з експлуатацією
автотранспортного засобу, № 32131 від
25.07.2011 р. внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталася 19.02.2012 р. в м. Києві на
перехресті вул. Леонтовича та бульварі
Тараса Шевченка, о 20 год. 00 хв. виплачено
страхове відшкодування ОСОБА_8 -
страхувальника автомобіля «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, позивачем, у
відповідності до положень статті 27
Закону України «Про страхування» та
статей 993 та 1191 Цивільного кодексу
України, отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду, а саме, до страхової
організації, якою здійснено
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу «Мазда»,
державний номер НОМЕР_2, водій якого
винний у скоєнні ДТП, - Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування».

У зв'язку з тим, що постановою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 23.03.2012 р. в адміністративній
справі № 3-2610/2331/12 встановлена вина
ОСОБА_2, який керував автомобілем
«Тойота», державний номер НОМЕР_1, у ДТП,
яка сталася 19.02.2012 р. в м. Києві на
перехресті вул. Леонтовича та бульварі
Тараса Шевченка, о 20 год. 00 хв., то у
вказаній дорожньо-транспортній
пригоді встановлена вина двох осіб:
ОСОБА_1, який керував автомобілем
«Мазда», державний номер НОМЕР_2, та
ОСОБА_2, який керував автомобілем
«Тойота», державний номер НОМЕР_1.

Зважаючи на обоюдну вину учасників ДТП
та враховуючи те, що Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/1525946 встановлений ліміт
відповідальності на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну майну,
у розмірі 50 000,00 грн. та франшиза у
розмірі 510,00 грн., то за таких обставин
на розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Європейський страховий альянс» до
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» про стягнення
суми страхового відшкодування у
розмірі 22 729,40 грн., завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 19.02.2012 р. в м. Києві на
перехресті вул. Леонтовича та бульварі
Тараса Шевченка, о 20 год. 00 хв. за участю
транспортного засобу «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2, та транспортного засобу
«Мазда», державний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зазначено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України
«Про страхування», страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів відноситься до обов'язкових
видів страхування, що здійснюються в
Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» встановлено, що
виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили страхове
відшкодування за договором майнового
страхування (крім регламентної
виплати, передбаченої підпунктом «а»
пункту 41.1 статті 41 цього закону),
лікування потерпілих та інші послуги,
пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд
відзначає, що незалежно від джерела
виникнення права позов щодо
відшкодування збитків подається до
особи, відповідальної за завдані
збитки, проте враховуючи те, що
цивільна відповідальність винної
особи застрахована, позов може бути
заявлений також і до юридичної особи,
яка застрахувала відповідальність
власника транспортного засобу «Мазда»,
державний номер НОМЕР_2, зокрема до
відповідача у даній справі - Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» (дана правова
позиція підтверджується також
постановою ВГСУ від 05.12.2006 року № 54/53-06).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
встановлено, що шкода, завдана майну
фізичної чи юридичної особи,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи в розмірі виплаченого
відшкодування.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», обов'язковий ліміт
відповідальності страховика (страхова
сума) - це грошова сума, в межах якої
страховик зобов'язаний провести
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування.

У відповідності до п. 12.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України
«Про страхування» страхове
відшкодування не може перевищувати
прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування», до страховика, який
виплатив страхове відшкодування в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги (регресу), яке
страхувальник, що одержав страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

В п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зазначено, що для отримання
страхового відшкодування особа, яка
має право на відшкодування, подає
страховику відповідну заяву.

Позивачем було направлено на адресу
відповідача заяву про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу на суму 45 968,79 грн. (вих. № 2503/8
від 30.09.2013 р.) за полісом № АВ/1525946.

Однак відповідач у своїй відповіді
(вих. № 04-7096 від 04.12.2013 р. ) не визнав
вказану дорожньо-транспортну пригоду
страховим випадком та станом на день
звернення позивача з даним позовом до
суду відповідач вказану суму
страхового відшкодування в порядку
регресу не сплатив.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства та організації мають
право звертатися до господарського
суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Позивачем належним чином доведене
порушення його прав зі сторони
відповідача.

При цьому варто відзначити, що
обмеження заявників у праві на судовий
захист шляхом відмови у задоволенні
позову за відсутності доказів
попереднього їх звернення до сторони з
вимогами, оформленими в інший спосіб,
ніж позов (відмінними від нього),
фактично призводить до порушення
принципів верховенства права,
доступності судового захисту,
суперечить положенням частини другої
статті 124 Конституції України та
позиції Конституційного Суду України в
рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у
справі за конституційним зверненням
щодо офіційного тлумачення положень
частини другої статті 124 Конституції
України (справа про досудове
врегулювання спорів), згідно з якою
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур є правом, а не
обов'язком особи, яка потребує такого
захисту (аналогічна правова позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України від 28.11.2011 року у справі №
43/308-10).

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні 12.02.2014 р.
представник відповідача надав суду
відзив на позовну заяву, в якому не
визнав позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Європейський
страховий альянс» повністю,
посилаючись на наступне.

Відповідач наголосив на тому, що у
постанові Шевченківського районного
суду міста Києва від 03.03.2012 р. в
адміністративній справі № 3-2610/2297/12 не
зазначено, що в результаті події від
19.02.2012 р. було пошкоджено транспортний
засіб чи було завдано інші майнові
збитки, а тому ОСОБА_1 не є особою,
відповідальною за спричинення
майнової шкоди автомобілю «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що ОСОБА_1, водій автомобіля
«Мазда», державний номер НОМЕР_2, під
час перестроювання на іншу смугу
дороги, всупереч п. 10.3 ПДР України, не
надав дорогу автомобілю «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, змусив його
гальмувати, змінювати напрямок руху,
щоб уникнути зіткнення, що
підтверджується постановою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 03.03.2012 р. в адміністративній
справі № 3-2610/2297/12.

Внаслідок створеної ОСОБА_1 аварійної
обстановки водій автомобіля «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, змушений був,
уникаючи зіткнення з автомобілем
«Мазда», державний номер НОМЕР_2,
здійснити наїзд на огородження та
світлофорну опору, що підтверджується
постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 23.03.2012 р. в
адміністративній справі № 3-2610/2331/12.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що вина ОСОБА_1 у заподіянні
шкоди автомобілю «Тойота», державний
номер НОМЕР_1, явно підтверджується
обставинами дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась 19.02.2012 р. в м. Києві
на перехресті вул. Леонтовича та
бульварі Тараса Шевченка, о 20 год. 00 хв.,
та належними доказами, які знаходяться
в матеріалах справи.

Проте, враховуючи, що вина іншого водія,
ОСОБА_2, також підтверджується
постановою Шевченківського районного
суду міста Києва від 23.03.2012 р. в
адміністративній справі № 3-2610/2331/12, то
Господарський суд міста Києва
встановив ступінь вини кожного водія
на рівні 50%.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі
надані сторонами докази, документи та
пояснення в їх сукупності, зважаючи на
встановлені факти та вимоги
вищезазначених правових норм,
господарський суд м. Києві дійшов
висновку про обґрунтованість вимог
Приватного акціонерного товариства
«Європейський страховий альянс» до
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» щодо стягнення 22
729,40 грн. суми страхового відшкодування
у зв'язку з несплатою відповідачем суми
матеріальної шкоди в порядку регресу,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 19.02.2012 р. в м. Києві на
перехресті вул. Леонтовича та бульварі
Тараса Шевченка, о 20 год. 00 хв. за участю
транспортного засобу «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2, та транспортного засобу
«Мазда», державний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 Цивільного
кодексу України; 352, 354 Господарського
кодексу України, 32, 33, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вул.
Герцена, буд. 10, ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Європейський страховий
альянс» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька,
буд. 33-37, ) 22 729 (двадцять
дві тисячі сімсот двадцять дев'ять) грн.
40 коп. страхового відшкодування в
порядку регресу та 1 720 (одна тисяча
сімсот двадцять) грн. 50 коп. витрат на
сплату судового збору.

3. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня складення його повного
тексту і може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Повне рішення складено 18.03.2014 р.

Суддя
І.О.
Гавриловська