м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чумацький шлях»
до Гаражно-будівельного кооперативу
про повернення самовільно зайнятої
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: не з'явились
від відповідача: Стальмахович В.О.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чумацький шлях»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Лівобережний» про зобов'язання
відповідача повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю «Чумацький
шлях» самовільно зайняту земельну
ділянку, розташовану на перетині вул.
Березняківської та Дніпровської
набережної у Дніпровському районі
міста Києва, шляхом приведення її у
придатний для використання стан, а
саме: знесення за власний рахунок
гаражних блоків та інших споруд,
розташованих на вказаній земельній
ділянці. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що спірна земельна ділянка
належить позивачу на праві власності, в
той час як відповідач користується
зазначеною земельною ділянкою за
відсутності відповідних
правовстановлюючих документів.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.12.2013 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 29.01.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У процесі провадження у справі
відповідач подав відзив на позовну
заяву, у якому проти позову заперечив,
мотивуючи свої заперечення тим, що
Гаражно-будівельний кооператив
«Лівобережний» використовує земельну
ділянку по вул. Березняківській, 29-б у
відповідності до рішення Київської
міської ради від 24.07.1995 р. № 229 «Про
затвердження скоригованої «Схеми
розміщення в місті Києві гаражів та
відкритих автостоянок для
транспортних засобів індивідуальних
власників на період до 2000 року» та
рішення Київської міської ради від
17.07.2008 р. № 45/45 «Про продовження терміну
дії рішень Київської міської ради про
передачу в оренду земельних ділянок, по
яких не укладено договори оренди»

Крім того, відповідач зазначає, що
право власності Гаражно-будівельного
кооперативу «Лівобережний» на
земельну ділянку по вул.
Березняківській, 29-б у місті Києві
підтверджується державним актом.

У процесі провадження у справі
відповідач подав письмові пояснення по
справі, у яких відзначає, що у 2000 році
виготовлено технічний звіт по
встановленню меж землекористування та
на даний час межі земельної ділянки,
виділеної Гаражно-будівельному
кооперативу «Лівобережний» не
змінювались, в той час як гаражні бокси
споруджені у 1995-2000 роках, тобто, до
виділення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Чумацький шлях»
земельної ділянки, розташованої на
перетині вул. Березняківської та
Дніпровської набережної у
Дніпровському районі міста Києва.

Розгляд даної справи відкладався в
порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні
представники відповідача заперечили
проти позову з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву.

Представник позивача на виклик суду не
з'явився, вимог суду не виконав, про
поважні причини неявки суд не
повідомив.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 24.02.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від
24.07.1995 р. № 229 «Про затвердження
скоригованої «Схеми розміщення в місті
Києві гаражів та відкритих автостоянок
для транспортних засобів
індивідуальних власників на період до
2000 року», зокрема, затверджено перелік
земельних ділянок для будівництва
гаражів та стоянок, серед яких також
земельна ділянка по вул.
Березняківській, 29-б у Дніпровському
районі міста Києва.

У 2000 році виготовлено технічний звіт по
встановленню зовнішніх меж
землекористування
Гаражно-будівельному кооперативу
«Лівобережний» по вул.
Березняківській, 29-б у Дніпровському
районі міста Києва.

07.07.2005 р. Київською міською радою
прийнято рішення № 623/3199 «Про продаж
земельної ділянки Товариству з
обмеженою відповідальністю «Чумацький
шлях» для будівництва, експлуатації та
обслуговування
культурно-торговельного комплексу на
перетині вул. Березняківської та
Дніпровської набережної у
Дніпровському районі міста Києва»,
відповідно до якого земельну ділянку
площею 4, 0107 га продано Товариству з
обмеженою відповідальністю «Чумацький
шлях».

07.09.2005 р. між Київською міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Чумацький шлях»
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки по вул.
Березняківській, 29-б у Дніпровському
районі міста Києва у межах,
перенесених в натуру (на місцевість).

Вищевказаний договір посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу та
зареєстровано в реєстрі за № 644, а також
проведено державну реєстрацію
правочинів за № 817222.

18.01.2007 р. Товариству з обмеженою
відповідальністю «Чумацький шлях»
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею 4,
0107 га на перетині вул. Березняківської
та Дніпровської набережної у
Дніпровському районі міста Києва;
кадастровий номер :90:140:0017.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
стверджує, що Гаражно-будівельний
кооператив «Лівобережний»
безпідставно займає частину земельної
ділянки площею 370 кв.м., яка належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Чумацький шлях» на
праві власності, здійснюючи
експлуатацію гаражів.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач, зокрема, посилається на акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства № А2972/46 від 12.10.2007 р.
Управління з контролю за використанням
та охороною земель у місті Києві та
Київській області, акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства № 739/04 від 28.09.2007 р.
Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації та акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства № А 1004/88 від 01.04.2008 р.
Управління з контролю за використанням
та охороною земель у місті Києві та
Київській області, у яких зазначається,
що Гаражно-будівелий кооператив
«Лівобережний» самовільно займає
земельну ділянку на перетині вул.
Березняківської та Дніпровської
набережної у Дніпровському районі
міста Києва.

Нормативно обґрунтовуючи позов,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чумацький шлях»
посилається на норми ст.ст. 152, 212
Земельного кодексу України.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

У відповідності до ст. 2 Земельного
кодексу України земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Земельні відносини, відповідно до ст. 3
Земельного кодексу України,
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону. Набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу
України сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.
Верховна Рада Автономної Республіки
Крим, обласні, районні ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування з відповідних земель
спільної власності територіальних
громад для всіх потреб.

За правилами ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Таким чином, з налізу вищенаведених
норм випливає, що підставою для
користування земельною ділянкою, яка
перебуває у комунальній власності, є
відповідний договір (оренди,
купівлі-продажу тощо) укладений на
підставі рішення органу місцевого
самоврядування.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин» № 6 від 17.05.2011 р. за
відсутності рішення органу виконавчої
влади або місцевого самоврядування про
надання земельної ділянки у власність
або в користування юридична особа або
фізична особа не має права
використовувати земельну ділянку
державної або комунальної форми
власності.

Згідно з п. 3.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» № 6 від 17.05.2011 р. відповідно до
вимог чинного законодавства
обов'язковою умовою фактичного
використання земельної ділянки є
наявність у особи, що її використовує,
правовстановлюючих документів на цю
земельну ділянку, а відсутність таких
документів може свідчити про
самовільне зайняття земельної ділянки.

Розглядаючи даний спір по суті, судом
встановлено, що Гаражно-будівельний
кооператив «Лівобережний» є власником
земельної ділянки площею 1, 8764 га (у
межах згідно з планом) по вул.
Березняківській, 29-б у Дніпровському
районі міста Києва, кадастровий номер
:90:140:0087 цільове призначення якої -
будівництво, експлуатація та
обслуговування гаражів, що, зокрема,
підтверджується актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 039491 від 13.02.2012 р. та планом меж
земельної ділянки.

При цьому, як вбачається із наявного в
матеріалах справи плану земельної
ділянки на перетині вул.
Березняківської та Дніпровської
набережної у Дніпровському районі
міста Києва, земельна ділянка, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Чумацький шлях»,
межує із земельною ділянкою, переданою
Гаражно-будівельному кооперативу
«Лівобережний».

В свою чергу, ухвалою Господарського
суду міста Києва від 16.12.13р. у даній
справі суд зобов'язав позивача надати
документально підтверджені відомості
щодо перебування на спірній земельній
ділянці відповідача (його майна тощо)
станом на січень 2014 року.

Разом з тим, позивач вищезазначених
документів суду не надав.

Відповідач факт зайняття спірної
земельної ділянки станом на 2014 рік
заперечує.

Крім того, суд враховує, що на акти
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства на які посилається
позивач, як на підставу своїх вимог,
були складені протягом 2007-2008 року.

Станом на день прийняття рішення суду
не надано належних та допустимих
доказів, з яких можливо було б дійти
висновку про зайняття відповідачем
спірної земельної ділянки на даний час.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Тож, здійснивши оцінку наявних у справі
доказів за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, приймаючи до уваги наведені
сторонами обставини та надані докази,
суд дійшов висновку, що наявні у справі
документи не підтверджують самовільне
зайняття Гаражно-будівельним
кооперативом «Лівобережний» частини
спірної земельної ділянки на перетині
вул. Березняківської та Дніпровської
набережної у Дніпровському районі
міста Києва станом на день прийняття
рішення у справі .

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про необґрунтованість вимог
позивача та відмовляє у задоволенні
позову у повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 03.03.2014 р.

Суддя
Пригунова А.Б