м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22681/13 06.03.14

За первісним позовом Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м.Києва

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райліт"

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: 1)
Комунальне підприємство
"Ватутінськінвестбуд", 2) Деснянська
районна в місті Києві державна
адміністрація

про звільнення нежитлового приміщення

та за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Райліт"

до Комунального підприємства "Дирекція
з управління та обслуговування
житлового фонду" Деснянського району
м.Києва

про визнання права користування
нежитловим приміщенням та визнання
договору оренди

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача: Ніговська Н.Д. за дов.

Від відповідача: Медведська В.В. за дов.

Від третьої особи 1: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про зобов'язання
відповідача звільнити нежитлове
приміщення за адресою: м. Київ, вул.
Ніколаєва, 7 відповідно до ст. 1212 ЦК
України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.12.2013р. за клопотанням
позивача було залучено до участі у
справі 1) Комунальне підприємство
"Ватутінськінвестбуд", 2) Деснянську
районна в місті Києві державну
адміністрацію в якості третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача.

17.01.2014р. через канцелярію суду
представник позивача подав заяву про
зміну підстав позовних вимог, яка
прийнята судом до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що 31.03.2012 року термін дії
договору оренди № 1047, який укладений
між КП «Ватутінськінвестбуд» та ТОВ
«Райліт», закінчився, про що позивачем,
як балансоутримувачем орендованого
майна, було надіслано відповідачу
вимогу № 48-3167 від 19.09.2013р. Проте, на день
пред'явлення позову, всупереч вимогам
ст. 27 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна " та
ст. 785 Цивільного кодексу України,
договору оренди на новий строк
відповідачем укладено не було,
приміщення по акту прийому-передачі не
повернуто.

20.01.2014р. через канцелярію суду
відповідач подав відзив на позовну
заяву.

05.02.2014р. через канцелярію суду
відповідач подав зустрічний позов до
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Деснянського району
м.Києва про визнання права
користування нежитловим приміщенням
та визнання договору оренди № 1047 від
01.01.2010р. продовженим на 2 роки 3 місяці,
який був прийнятий до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.02.2014р., подана відповідачем
зустрічна позовна заява прийнята судом
для спільного розгляду з первісним
позовом по справі № 910/17103/13.

Відповідач зустрічні позовні вимоги
мотивує тим, що до закінчення терміну
дії договору орендар з метою
продовження договірних відносин
звертався до орендодавця листом № 15
від 30.03.2012р., замовив проведення оцінки
орендованого майна. Стверджує, що ні до
31.03.2012р., ні протягом місяця після
вказаної дати, всупереч вимогам ст. 764
ЦК України КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва не
направляло орендарю заяву про
припинення дії договору. За період
оренди майна комунальної власності за
договором № 1047 ТОВ «Райліт» належно
виконувало свої зобов'язання, 19.06.2013р.
між сторонами було укладено договір №
31039 про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого майна, надання
комунальних послуг орендарю та
відшкодування плати за землю. На думку
відповідача, вимогу про звільнення
приміщення за вих. № 48-3167 від 19.09.2013р. не
можна вважати належним та допустимим
доказом заперечень орендодавця на
продовження орендних відносин.

06.02.2014р. через канцелярію суду третя
особа 2 подала відзив на позовну заяву,
в якому позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, вказуючи на припинення
договірних відносин сторін 31.03.2013р. у
зв'язку із закінченням дії договору та
займання відповідачем спірного
приміщення без достатніх правових
підстав.

Третя особа 2 письмових пояснень по
справі не надала.

У судовому засіданні 06.03.2014р.
представник позивача подав відзив на
зустрічну позовну заяву, представник
відповідача подав документи по справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, встановив:

За первісним позовом

01.01.2010р. між КП "Ватутінськінвестбуд"
(орендодавець за договором) та
відповідачем - ТОВ "Райліт" (орендар) був
укладений договір про передачу майна
комунальної власності територіальної
громади Деснянського району міста
Києва в оренду № 1047, зокрема,
приміщення загальною площею 73,80 кв. м на
вул. Ніколаєва, 7 в м. Києві для
співвласників комунальної власності.

Рішенням Київської міської ради від
14.07.2011 р. № 402/5789 «Про деякі питання
оренди майна територіальної громади
міста Києва» продовжено до 31 березня 2012
року дію договорів оренди
територіальної громади міста Києва та
майна, що перебувало у власності
територіальних громад районів у місті
Києві, терміни дії яких закінчились.

На підставі вказаного рішення 01.11.2011р.
між Комунальним підприємством
«Ватутінськінвестбуд» та ТОВ «Райліт»
було укладено додаткову угоду № 1 від
01.11.2011 р. до договору № 1047 від 01.01.2010р.,
відповідно до п. 3 якої сторони
домовились внести зміни до п.9.1
договору та встановили, що договір діє
до 31 березня 2012 року включно.

За розпорядженням Деснянської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 379 від 18.07.2012р. «Про
закріплення на праві господарського
відання за комунальним підприємством
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві ради»
було закріплено на праві
господарського відання за КП «Дирекція
з управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві ради» майно згідно Переліку, у
т.ч. нежитлову будівлю, загальною
площею 800,40 кв.м., яке знаходиться за
адресою: вул. Ніколаєва, 7, у м. Києві.

01.10.2012р. за актом приймання-передачі
основних засобів № 18 нежитлова
будівля (приміщення) по вул. Ніколаєва, 7
у м. Києва КП "Ватутінськінвестбуд" було
передано на баланс КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві ради», правонаступником якого
є позивач.

Позивач у позовній заяві посилається
на те, що термін дії договору платного
користування закінчився 31 березня 2012
року, у зв'язку з чим відповідачу було
надіслано вимогу за вих. № 48-3167 від
19.09.2013р. про виселення з орендованого
приміщення та передачу його за актом
прийому-передачі позивачу. Стверджує,
що на день пред'явлення позову договір
оренди відповідачем не укладено,
приміщення не повернуто, що є
порушенням ст. 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", ст.ст. 759, 785 Цивільного кодексу
України, та пункту 7.4 договору, згідно
якого у разі закінченні строку дії
договору відповідач зобов'язаний за
актом приймання-передачі повернути
об'єкт оренди.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
та надані в судових засіданнях докази,
виходячи з предмету та підстав
заявлених позовних вимог, суд прийшов
до висновку про недоведеність
позивачем заявлених позовних вимог та
відсутності правових підстав для їх
задоволення.

Пунктом 9.1 договору в редакції
додаткової угоди № 1 від 01.11.2011р. до
договору № 1047 встановлено термін дії
договору до 31 березня 2012р.

Відповідно до п.9.3 договору, після
закінчення строку дії договору оренди
орендоване приміщення (будинок) має
бути звільненим і передано орендодавцю
за актом.

Згідно п.9.4 договору, укладення
повторного договору оренди на вказане
приміщення проводиться на підставі
нових розпорядчих документів
(розпорядження) після звернення
орендаря, подано не пізніше як за
місяць до закінчення строку дії
договору.

Статтями 759-786 Цивільного кодексу
України врегульовані загальні
положення про найм (оренду).

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору
найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", у разі відсутності заяви однієї
із сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

З положень статті 764 ЦК України, частини
другої статті 17 та частини другої
статті 26 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
вбачається, що після закінчення строку
договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець.

В пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року за N 12 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про оренду (найм) майна" роз'яснено, якщо
на дату закінчення строку договору
оренди і протягом місяця після
закінчення цього строку мали місце
заперечення орендодавця щодо
поновлення договору на новий строк, то
такий договір припиняється. Оскільки
зазначеними нормами визначено умови,
за яких договір оренди вважається
поновленим на строк, який був раніше
встановлений, і на тих самих умовах, що
були передбачені договором, то для
продовження дії договору не
вимагається обов'язкового укладення
нового договору або внесення змін до
нього.

Як вбачається зі змісту договору № 1047
від 01.01.2010р., орендодавцем за договором
виступає Комунальне підприємство
"Ватутінськінвестбуд".

Рішенням Київської міської ради № 183/4995
від 28.10.2010р. «Про окремі питання
організації управління районами в м.
Києві» було вирішено віднести до сфери
управління районних в м. Києві
державних адміністрацій, утворених
відповідно до пункту 1 розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 30.09.2010 N 787 "Про
організаційно-правові заходи,
пов'язані з виконанням рішення
Київської міської ради від 09.09.2010 N 7/4819
"Про питання організації управління
районами в місті Києві", майно
підприємств, організацій та установ,
які належать до комунальної власності
відповідних територіальних громад
районів у місті Києві та забезпечують
життєдіяльність відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці у сферах житлово-комунального
господарства, освіти і науки, культури,
фізичної культури і спорту, охорони
здоров'я.

Розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) «Про
питання організації управління
районами в місті Києві» № 1112 від
10.12.2010р. затверджено перелік
підприємств, організацій та установ,
майно яких передано до сфери
управління Деснянської районної в
місті Києві державної адміністрації.
Відповідно до п. 10 таблиці 5 додатку № 3
до розпорядження № 1112 від 10.12.2010р.,
приміщення, площею 99, 10, що знаходиться
за адресою: м. Київ, вул. Ніколаєва
Архітектора, 7 віднесено до сфери
управління Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації та
закріплено на праві господарського
відання за КП «Ватутінськінвестбуд».

Рішенням Київської міської ради від 22
вересня 2011 року № 34/6250 «Про
затвердження Положення про оренду
майна територіальної громади міста
Києва» затверджено Положення про
оренду майна територіальної громади
міста Києва,уповноважено виступати
орендодавцями майна територіальної
громади міста Києва: у т.ч. районні в
місті Києві державні адміністрації
щодо майна, яке передане їм в
управління; комунальні підприємства,
установи та організації - щодо
нерухомого майна, загальна площа якого
не перевищує 200 квадратних метрів на
одне підприємство, установу,
організацію, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна, яке
закріплено за ними на праві
господарського відання або
оперативного управління.

За розпорядженням Деснянської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 379 від 18.07.2012р. «Про
закріплення на праві господарського
відання за комунальним підприємством
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві ради»
було закріплено на праві
господарського відання за КП «Дирекція
з управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві ради» майно згідно Переліку, у
т.ч. нежитлову будівлю, загальною
площею 800,40 кв.м., яке знаходиться за
адресою: вул. Ніколаєва, 7, у м. Києві.

За актом приймання-передачі основних
засобів № 18 від 01.10.2012р., орендоване по
договору № 1047 майно Комунальне
підприємство «Ватутінськінвестбуд»
було передано на баланс КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві ради», яке відповідно до
рішення Київради № 396/6612 від 27.10.2011р.
було перейменовано на Комунальне
підприємство "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м. Києва».

При цьому, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, що Комунальне
підприємство "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Деснянського району м.Києва виявило
намір про приведення положень договору
№ 1047 від 01.01.2010р. у відповідності до
Положення про оренду майна
територіальної громади міста Києва,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 22 вересня 2011 року №
34/6250, розпорядження Деснянської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 379 від 18.07.2012р.

Вимога Комунального підприємства
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Деснянської районої у м.Києві ради" за
№ 48-3167 від 19.09.2013р., на яку посилається
позивач, не є належним доказом
повідомлення про закінчення терміну
дії договору користування, оскільки
всупереч положенням ст. 784 ЦК України
вона оформлена балансоутримувачем, а
не орендодавцем комунального майна, а
також вказана вимога надіслана після
встановленого строку для висловлення
відповідних заперечень, тобто після
пролонгації договору яка станом на
19.09.2013р. вже відбулась.

В матеріалах справи відсутні і не
надані представниками позивача та
третіх осіб в судових засіданнях
повідомлення орендодавця та власника
комунального майна, направлене на
адресу відповідача (користувача) про
припинення договору у відповідності до
статті 764 ЦК України, частини другої
статті 17 та частини другої статті 26
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" ні до дати
закінчення терміну дії договору (31
березня 2012 року) ні протягом місяця
після неї.

Згідно п.9.1 договору, договір вступає в
силу з моменту його підписання його
сторонами і діє до 31.03.2012р. включно, з
урахуванням додаткової угоди № 1 від
01.11.2011р. до договору, тобто на 2 роки і
три місяці.

Таким чином, договір про передачу майна
комунальної власності територіальної
громади Деснянського району міста
Києва в оренду № 1047 є продовженим на
такий самий строк, на який цей договір
укладався, і на тих самих умовах, що
були передбачені договором (2 роки і три
місяці), а саме: з 01 квітня 2012р. по 30
червня 2014р. включно.

Доказів, що підтверджують припинення
орендних відносин позивачами суду не
надано.

Як вбачається з матеріалів справи та
позивачем не спростовано, що
відповідач вчиняв дії, направлені на
продовження строку дії договору оренди
приміщення загальною площею 73,80 кв. м на
вул.. Ніколаєва, 7 в м. Києві, зокрема
відповідачем надано суду копію Звіту
про оцінку майна «Визначення вартості
нежитлових приміщень, загальною площею
73,80 кв.м., розташованих за адресою:
м.Київ, вул. Ніколаєва, 7» станом на
29.02.2012р.

19.06.2013р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна, надання
комунальних послуг орендарю та
відшкодування плати за землю № 31039
щодо нежитлового приміщення, що
знаходиться за адресою: м.Київ, вул.
Ніколаєва, 7, загальною площею 31,30 кв.м.

Відповідач продовжує користуватись
орендованим майно, між ТОВ «Райліт» та
КП «Дирекція» підписуються акти
фактичного користування.

Оскільки між позивачем і відповідачем
наявні договірні відносини і у
відповідності до ст. ст. 759, 763 і 764 ЦК
України, частини другої статті 291 ГК
України, частини другої статті 17 та
частини другої статті 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" суд вважає позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача звільнити
частину нежитлового приміщення, площею
73,80 кв.м. за адресою: м. Київ, вул.
Ніколаєва, 7 відповідно до ст. 1212 ЦК
України, такими, що не підлягають
задоволенню.

По зустрічному позову:

Відповідач у зустрічному позові
просить визнати право користування
нежитловим приміщенням та визнати
договір оренди № 1047 від 01.01.2010р.
продовженим на 2 роки 3 місяці

В обґрунтування позовних вимог за
зустрічним позовом відповідач
посилається на ст. 764 ЦК України, ч. 1 ст.
291 ГК України, ст.ст. 17, 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна".

Згідно статті 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язаний передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України
договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" договір оренди припиняється,
зокрема, в разі закінчення строку, на
який його було укладено. Аналогічна
норма міститься і в ч. 2 ст. 291 ГК України.

Згідно зі ст. 764 ЦК України якщо наймач
продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму
(оренди), то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Аналогічна норма міститься в частині 2
статті 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна",
відповідно до якої у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм
вбачається, що після закінчення строку
договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку
договору оренди і протягом місяця
після закінчення цього строку мали
місце заперечення орендодавця щодо
поновлення договору на новий строк, то
такий договір припиняється.

Судом встановлено, що волевиявлення
орендодавця щодо припинення
договірних відносин і повернення
об'єкту оренди не підтверджено ніякими
доказами у відповідності до ст. 764 ЦК
України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" та умов договору.

Статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України та
статтями 15, 16 Цивільного кодексу
України визначено право на звернення
до суду за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Необхідною умовою для звернення до
суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі.

Суть заявлених зустрічних позовних
вимог зводиться до визнання права
користування нежитловим приміщенням
по договору № 1047 від 01.10.2010р., визнання
продовженим в судовому порядку
договору оренди № 1047 від 01.01.2010р.
продовженим на 2 роки 3 місяці.

При цьому матеріалами справи
встановлено, що строк дії договору
оренди № 1047 від 01.01.2010р. пролонговано до
30 червня 2014 року включно, на даний час
ТОВ «Райліт» продовжує користуватись
нежитловим приміщенням, тобто
відповідач не позбавлений права
користуватись вказаним приміщенням.

Серед способів захисту прав чи
інтересів, визначених у ст. 16 ЦК України
та ст. 20 ГК України, не передбачено
такого способу, як визнання договору
продовженим, отже, відповідач,
посилаючись на положення нормативних
актів, які на його думку, наділяють його
правом на продовження користування
об'єктом оренди за спірним договором,
реалізував свій намір захистити це
право у спосіб, не передбачений чинним
законодавством України, що
унеможливлює задоволення його
позовних вимог.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги пояснення представників
позивачів та відповідача, суд дійшов
висновку, що зустрічний позов є
необґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

Судові витрати за первісним позовом
покладаються на позивача, за
зустрічним позовом- на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 60, 82-85 ГПК
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні первісного позову
відмовити повністю.

2.У зустрічному позові відмовити
повністю.

Суддя
О.М. Ярмак

Повне рішення складено 14.03.2014р.