РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
У Х В А Л А

"18" березня 2014 р.
Справа № 17/5007/133/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Маціщук А.В.

судді
Петухов М.Г. ,

судді
Василишин А.Р.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - нач. юр. від.
Борушевської А.А. (пост. дов №25/16 від
08.01.2014 р.)

від органу ДВС - нач. від. Черпак М.П.
(пост. дов. №4.4.03/4.4/1761 від 26.12.2013 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України на ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 06.02.2014 р. у справі № 17/5007/133/11

за позовом дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради

про стягнення 27 636 365,90 грн.

В С Т А Н О В И В :

На підставі наказу від 21.02.2012 р.,
виданого на виконання рішення
господарського суду Житомирської
області від 02.02.2012 р. у справі № 17/5007/133/11,
державним виконавцем 19.04.2012 р. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

04.01.2013 р. боржник своїм листом № 56/16 та
17.01.2013 р. стягувач повідомленням № 31/10-222
від 17.01.2013 р. повідомили відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про часткове виконання рішення в
добровільному порядку - погашення
боргу 24220214,93 грн. шляхом заліку за
договором № 1038/517з-ГУ від 13.12.2012 р.
Стягувач підтвердив залишок боргу
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради станом на
31.12.2012 р. в сумі 2405573,87 грн. /а.с.113,129 у т. 2,
40-41 у т.3/.

27.03.2013 р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Рагімовою
А.Н. видано постанову ВП № 32276114 про
стягнення виконавчого збору у розмірі 2
662 578,88 грн. /а.с.131 у т. 2/.

15.04.2013 р. комунальне підприємство
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради подало до
господарського суду Житомирської
області скаргу на дії органу державної
виконавчої служби, відповідно до якої
скаржник просить: визнати
неправомірними дії відділу
примусового виконання рішень ДВС
України, які полягають у винесенні
постанови про стягнення виконавчого
збору від 27.03.2013 р. ВП № 32276114; визнати
незаконною та скасувати постанову про
стягнення виконавчого збору від
27.03.2013 р. ВП № 32276114; зобов`язати об`єкт
оскарження припинити дії в частині
виконання рішення по стягненню
заборгованості у сумі 24220214,93грн., в
зв`язку з фактичним виконанням. В
подальшому скаржник відмовився від
скарги в частині зобов`язання об`єкта
оскарження припинити дії в частині
виконання рішення по стягненню
заборгованості у сумі 24220214,93грн., в
зв`язку з фактичним виконанням.

Ухвалою Господарського суду
Житомирської області від 30.05.2013 р.,
залишеною без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.08.2013 р.,
скаргу комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради на дії
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відхилено.

Вищий господарський суд України
скасував ухвалу господарського суду
Житомирської області від 30.05.2013 р. та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.08.2013 р. у
справі № 17/5007/133/11, а справу передав на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи зазначені судові акти,
Вищий господарський суд України у
постанові від 04.11.2013 р. зазначив, що
господарськими судами не було
досліджено обставин чи починав
державний виконавець примусове
виконання судового рішення до його
часткового виконання 25.02.2013 р.
боржником, а отже і чи були правові
підстави у державного виконавця,
відповідно до приписів ст.28 Закону
України "Про виконавче провадження",
для винесення постанови щодо стягнення
з боржника виконавчого збору у сумі, що
зазначена у оскаржуваній постанові від
27.03.2013 р.

За результатом нового розгляду справи
№ 17/5007/133/11 господарський суд
Житомирської області відповідно до
ухвали від 06.02.2014 р. задоволив частково
скаргу комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради на дії
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.
Скасовано постанову відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
про стягнення виконавчого збору за
виконавчим провадженням № 32276114 від
27.03.2013 р. в частині стягнення з боржника
виконавчого збору у сумі 2 422 021,49 грн.
Відмовлено в задоволенні скарги в
частині стягнення виконавчого збору у
сумі 240 557,39 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
господарського суду Житомирської
області, відділ примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України подав апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу господарського суду
Житомирської області від 06.02.2014 р. у
справі № 17/5007/133/11 скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні скарги комунального
підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради в повному
обсязі.

Одночасно скаржник подав
клопотання про відстрочення сплати
судового збору. Клопотання
обґрунтоване тим, що здійснити оплату
судового збору при подачі апеляційної
скарги Державна виконавча служба
України як бюджетна установа не може
через відсутність на цей час відкритих
асигнувань загального фонду
державного бюджету за відповідним
кодом економічної класифікації
видатків головного управління юстиції
у Житомирській області, а тому питання
сплати судового збору буде вирішено
державною виконавчою службою України
найближчим часом, про що суд буде
повідомлено.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України
"Про судовий збір", враховуючи майновий
стан сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі.

Колегія суддів задоволила клопотання
про надання відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України відстрочки сплати
судового збору і прийняла апеляційну
скаргу до провадження, призначивши
судове засідання на 18.03.2014 р.

Колегія суддів керувалась при цьому
нормами ст.102 ГПК України, які
визначають, що апеляційна скарга на
ухвалу місцевого господарського суду
розглядається протягом 15 днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до п.3.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
роз`яснено, що у разі відстрочення або
розстрочення сплати судового збору
господарський суд повинен зазначити в
ухвалі (про прийняття заяви чи скарги
до провадження або в іншій) конкретний
строк (строки) сплати судового збору,
який (які) не може бути пізнішим за дату,
на яку судом призначено розгляд заяви
чи скарги.

Згідно з ухвалою від 03.03.2014 р. про
прийняття апеляційної скарги до
провадження колегія суддів надала
відстрочення сплати судового збору до
17.03.2014 р. і зобов'язала скаржника надати
суду апеляційної інстанції докази
сплати судового збору у встановленому
порядку та розмірі - до 17.03.2014 р. /п.4
резолютивної частини ухвали/.

Скаржник не сплатив судовий збір на час
судового засідання 18.03.2014 р.

Представник відділу примусового
виконання рішень ДВС України в
судовому засіданні пояснив, що судовий
збір не сплачений через відсутність
фінансування за відповідним кодом
економічної класифікації видатків.
Разом з тим, жодного доказу на
підтвердження цієї обставини скаржник
в порядку ст.ст.33-34 ГПК України не надав,
що не дозволяє колегії суддів оцінити
наявність та поважність причини, з якої
судовий збір не сплачений у визначений
судом строк.

Відповідно до Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється на всій території України
за подання, зокрема, до суду
апеляційних скарг на судові рішення.
Згідно з нормами ст.4 Закону України
"Про судовий збір" відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України за подання апеляційної
скарги на ухвалу судовий збір мав бути
сплачений у сумі 609 грн. (як 50% від
розміру мінімальної заробітної плати).

У п.3.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
роз'яснено, що єдиною підставою для
вчинення господарським судом дій,
зазначених у статті 8 Закону, є
врахування ним майнового стану сторін.

Пунктом 3.3 вказаної постанови
Пленуму ВГСУ роз'яснено також, що якщо
строк (строки), на який (які) судом було
відстрочено або розстрочено сплату
судового збору, закінчився, а таку
сплату не здійснено, господарський суд
з урахуванням конкретних обставин
справи може своєю ухвалою продовжити
цей строк (але не довше, ніж до
прийняття судового рішення по суті
справи), або звільнити сторону від
сплати судового збору, або залишити
позов чи скаргу без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
81 ГПК, або стягнути несплачену суму
судового збору у прийнятті судового
рішення.

При цьому оскільки статтею 129
Конституції України як одну із засад
судочинства визначено рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, отже, в тому числі й
органів державної влади, то самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з Державного
бюджету України та відсутністю у ньому
коштів, призначених для сплати
судового збору, не можуть вважатися
підставою для звільнення від такої
сплати.

Як зазначено вище, скаржник в порядку
ст.ст.33-34 ГПК України не надав суду
доказів на підтвердження відсутності
фінансування станом на 17.03.2014 р., що не
дозволяє колегії суддів оцінити
наявність та поважність причини, з якої
судовий збір не сплачений у строк,
визначений судом згідно з ухвалою про
прийняття апеляційної скарги до
провадження від 03.03.2014 р.

Згідно з п.5 ч.1 ст.81 ГПК України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Поважними, з урахуванням
конкретних обставин справи, вважаються
причини, які за об'єктивних, тобто не
залежних від позивача, обставин
унеможливлювали або істотно
утруднювали вчинення ним відповідних
процесуальних дій; при цьому береться
до уваги й те, чи вживав позивач заходів
до усунення цих обставин або
послаблення їх негативного впливу на
виконання позивачем процесуальних
обов'язків, покладених на нього судом.
Відповідні докази подаються позивачем
і оцінюються господарським судом за
загальними правилами статті 43 ГПК
України.

Отже, неподання доказів сплати
судового збору в установленому порядку
і розмірі на час розгляду справи
№17/5007/133/11 в судовому засіданні 18.03.2014 р.,
а також відсутність доказів на
підтвердження поважної причини, з якої
не виконано сплату судового збору
унеможливлює розгляд апеляційної
скарги, тому колегія суддів дійшла
висновку про залишення без розгляду
апеляційної скарги відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.

Відповідно до ч.4 ст.81 ГПК України, після
усунення обставин, що зумовили
залишення позову без розгляду,
скаржник має право знову звернутися з
ним до господарського суду в
загальному порядку.

Керуючись п.5 ч.1 ст.81, ст.ст.86, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України на
ухвалу господарського суду
Житомирської області від 06.02.2014 р. у
справі №17/5007/133/11 залишити без розгляду.

2. Матеріали справи № 17/5007/133/11
надіслати господарському суду
Житомирської області.

Головуючий суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Василишин А.Р.