ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 березня 2014 р. Справа №
903/17/14

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Гнідавський
цукровий завод"

про стягнення 749746грн.90коп.

Суддя В.Л.Слупко

Представники сторін:

від позивача: Яковенко П.А. довір. №43/10
від 30.12.2013р.

від відповідача: Масич І.В. довір. №03/03
від 03.03.2014р.

Суть спору: 08.01.2014р. на адресу
господарського суду Волинської
області надійшла позовна заява ДК"Газ
України" НАК"Нафтогаз України" з
вимогами стягнути з ПАТ "Гнідавський
цукровий завод" 749746,90грн., в тому числі:
650518,89грн. заборгованості за
поставлений у вересні 2011р. природний
газ згідно договору поставки
природного газу від 05.09.2011р. №06/11-1502;
54287,92 грн. пені, нарахованої за період
прострочення з 06.10.2011р. по 06.04.2012р.; 650,52
грн. інфляційних втрат за період з
жовтня 2011р. по листопад 2013р. та 44289,57грн.
- 3% річних за користування коштами,
нарахованих за період з 06.10.2011р. по
30.12.2013р.

Як на підставу заявлених вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань по вказаному договору.

Ухвалою суду від 10.01.2014р. про порушення
провадження у справі розгляд справи
було призначено на 10.02.2014р. на 10:00 год. та
зобов'язано сторони подати суду:
позивача - докази про часткову оплату
відповідачем газу; відповідача - відзив
та докази в його обгрунтування, а також
платіжні доручення про перерахування
позивачу коштів. Крім того, явка
представників сторін була визнана
обов'язковою.

В зв'язку з невиконанням вимог ухвали
суду та письмовими клопотаннями сторін
про відкладення розгляду справи,
ухвалою суду від 10.02.2014р. судове
засідання було відкладено на 11.03.2014р. та
за клопотанням відповідача зобов'язано
сторони провести взаємозвірку
розрахунків, для чого суд зобов'язав
відповідача направити до позивача
представника в попередньо узгоджений
час для підписання акта звірки та
подання акта в судове засідання.

Проте ухвала суду сторонами не
виконана. Як пояснила в судовому
засіданні представник відповідача ПАТ
"Гнідавський цукровий завод" свого
представника до позивача для звірки не
направляв.

У поданому в судовому засіданні
відзиві ПАТ "Гнідавський цукровий
завод" вимоги позивача вважає
безпідставними та необгрунтованими,
посилаючись на наступне:

- позивач заборгував ПАТ "Гнідавський
цукровий завод" 650518,89 грн. за
недопоставлений природний газ по
договору поставки від 18.10.2010р. № 06/10-1626,
в зв'язку з чим ПАТ "Гнідавський
цукровий завод" на вказану суму
зменшило свої зобов'язання перед
позивачем по договору від 05.09.2011р. №
06/11-1502, що відображало в актах звірки,
які направлялись до позивача;

- з метою припинення взаємних
зобов'язань відповідач звернувся до
позивача із пропозицією про складання
акта взаємозаліку відповідно до ст. 601
Цивільного кодексу України;

Однак, як пояснила в судовому засіданні
представник відповідача, акти звірки
та акт взаємозаліку позивачем не були
підписані.

В підтвердження своїх заперечень
відповідач жодних доказів суду не
надав.

Крім того, у відзиві на позов
відповідач просить відмовити в
стягненні пені, оскільки при її
нарахуванні позивачем порушено п.9.3
договору щодо порядку її нарахування, а
саме договором передбачено, що
неустойка нараховується за шість
місяців, що передують моменту
звернення до суду, однак згідно
розрахунку пені остання нарахована не
у відповідності до умов договору.

Представник позивача в судовому
засіданні повідомив суд про те, що йому
невідомо про існування боргу перед ПАТ
"Гнідавський цукровий завод", про який
зазначено у відзиві, поданому
представником в судове засідання, як і
невідомо про направлення відповідачем
заяви про зарахування зустрічних
однорідних вимог. Нарахування пені за
період, зазначений у розрахунку,
пояснив застосуванням порядку її
нарахування, який передбачено чинним
законодавством та у межах 3-х річного
строку позовної давності, який сторони
збільшили умовами п.9.3 договору.

Дослідивши матеріали справи
заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.
Висновок суду грунтується на
наступному:

На виконання умов договору поставки
природного газу №06/11-1502 від 05.09.2011р.
позивач згідно акта прийому-передачі
від 30.09.2011р. передав ПАТ "Гнідавський
цукровий завод" імпортований природний
газ в кількості 1415,929 тис. м. куб. на
загальну суму із врахуванням вартості
його транспортування 4850930,28 грн. Акт
прийому-передачі зі сторони
відповідача підписано генеральним
директором та головним бухгалтером
товариства.

Згідно п.4.1 договору відповідач
зобов'язався остаточний розрахунок за
споживчий газ з урахуванням вартості
транспортування здійснити до 5-го числа
наступного місяця за місяцем поставки
газу на підставі акта
приймання-передачі газу, а у разі
порушення строків оплати(п.7.3.1)-
сплатити пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу
України регламентовано, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Аналогічна норма міститься в ст. 526
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно прозрахунку позивача
відповідач виконав свої зобов'язання
частково, сплативши позивачу 4200411,39грн.
що не заперечував представник
відповідача в судовому засіданні.

Відповідно несплаченим є борг в сумі
650518,89грн.(4850930,28-4200411,39), який підлягає
стягненню як підставний.

Посилання відповідача на зарахування
ним в суму оплати боргу позивача за
іншим договором суд не приймає до
уваги, оскільки відповідно до ст.ст. 525,
651 Цивільного кодексу України зміна
умов договору допускається лише за
згодою сторін, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається.

Не надано суду також доказів про
вчинення відповідачем дій, направлених
на припинення зобов'язань шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог в порядку ст.601 Цивільного
кодексу України, в зв'язку з чим
відсутні правові підстави вважати, що
зобов'язання по спірному договору є
припиненими.

Згідно з частиною другою статті 43 та
статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір

процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунку позивача за період
прострочення на суму заборгованості
нараховано інфляційні втрати в сумі
650,52 грн. та 3% річних, що становлять
44289,57грн., які підлягають стягненню, як
такі, що грунтуються на нормі ч.2 ст. 625
Цивільного кодексу України.

Не заслуговує на увагу суду посилання
відповідача як на підставу відмови в
стягненні пені на те, що позивач
самостійно змінив порядок нарахування
пені, який сторони визначили в п.9.3
договору, а саме, що пеня нараховується
за шість місяців, що передують моменту
звернення з претензією або позовом.

Пленум Вищого господарського суду
України в своїй постанові №14 від
17.12.2013р. "Про деякі питання застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
зазначив, що перебіг строку
нарахування пені обчислюється за
приписами ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України та починається з дня,
наступного за днем, у який зобов'язання
мало бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін.

Отже, нарахування позивачем пені в сумі
54287,92 за період прострочення оплати з
06.10.2011р. по 06.04.2012р. відповідає приписам
ч.6 ст. 232 Господарського кодексу
України, а тому вказана сума також
підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи , що спір до суду доведено з
вини відповідача, то судові витрати по
справі в сумі 14995грн. суд покладає на
нього.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 651 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 44 ,49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України,

господарський суд,-

Вирішив:

Позов задоволити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Гнідавський цукровий
завод" на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" 749746,90грн., в
тому числі: 650518,89грн. - основного боргу
за поставлений у вересні 2011р. природний
газ, 650,52 грн. інфляційних втрат,
44289,57грн. - 3% річних за користування
коштами, 54287,92 грн. пені, а також 14995грн.
витрат по судовому збору.

Повний текст рішення складено

14.03.14

Суддя
В. Л. Слупко