КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р. Справа№ 910/6342/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Доманської М.Л.

Копитової О.С.

представники сторін:

від позивача: Каракулов М.В. -
представник (дов. б/н від 30.11.2013);

від відповідача 1: Даценко О.М. -
представник (дов. б/н від 24.02.2013);

від відповідача 2: Горбик Ю.А. -
представник (дов. № 1-8/9092 від 25.11.2013);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
«Нефіс Космєтікс» - Казанський
хімічний комбінат імені М. Вахітова на
рішення господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року у справі № 910/6342/13
(суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом відкритого акціонерного
товариства «Нефіс Космєтікс» -
Казанський хімічний комбінат імені М.
Вахітова, Російська Федерація,
Республіка Татарстан, м. Казань

до 1. товариства з обмеженою
відповідальністю «БЕТА-В», м. Вінниця

2. Державної служби інтелектуальної
власності України, м. Київ

про дострокове припинення дії
свідоцтва на знак для товарів та послуг

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року відкрите акціонерне
товариство «Нефіс
Космєтікс»-Казанский Хімічний
Комбінат імені М. Вахітова звернулося
до суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю спільне
українсько-польське підприємство
«БЕТА-В» та Державної служби
інтелектуальної власності України про
дострокове припинення дії свідоцтва на
знак для товарів та послуг.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем-1 протягом 3 років від дати
публікації відомостей про видачу
свідоцтва України № 48363 від 15.03.2005 «LOVE»
(об'ємний знак) для класу МКТП не
використовується зареєстрований знак
для товару, що є підставою згідно п. 4 ст.
18 Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг» для
дострокового припинення дії свідоцтва
повністю.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.12.2013 року у справі № 910/6342/13
(суддя Прокопенко Л.В.) у задоволенні
позову було відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що доказами,
наданими відповідачем-1 у матеріали
справи підтверджується факт
використання ним в господарській
діяльності знаку для товарів та послуг,
зареєстрованого за свідоцтвом України
№ 48363 від 15.03.2005 «LOVE» (об'ємний знак) для
класу МКТП, а тому відсутні підстави
для задоволення позову.

При цьому, суд першої інстанції
керувався ст. 1, п. 4 ст. 16, п.4 ст. 18, 17
Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг», ст.ст. 32, 33,
49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відкрите акціонерне
товариство «Нефіс Косметікс» -
Казанський хімічний комбінат імені М.
Вахітова звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 03.12.2013 року у справі №
910/6342/13 та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги позивача задовольнити
повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням норм процесуального та
матеріального права, а саме ст. 43ГПК
України, оскільки ненадання належної
оцінки доказам у справі стало причиною
порушення судом норм матеріального
права, тобто ст. 18 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг». Скаржник в апеляційній скарзі
стверджує, що висновок суду про
доведеність наявними в справі доказами
факту використання відповідачем-1 не
відповідає дійсності, оскільки
відповідно до наданих відповідачем-1
доказів знак використовувався їм у 2002
році, однак доказів на використання
спірного знака протягом трьох років до
дати звернення з даним позовом до суду
останнім не надано, а тому не доведено
факт використання знаку для товарів за
свідоцтвом № 48363 від 15.03.2005.

24.02.2013 через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представником
відповідача-1 подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги з викладених в ній
підстав.

В судовому засіданні представники
відповідача-1 заперечив проти доводів
апеляційної скарги, з підстав
викладених в відзиві на апеляційну
скаргу.

В судовому засіданні представники
відповідача-2 заперечив проти доводів
апеляційної скарги та просив рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін
15.03.2005 року Державний департамент
інтелектуальної власності здійснив
реєстрацію знаку для товарів і послуг
"LOVE" за заявкою поданою 08.04.2003р. і видав
Свідоцтво України № 48363 на знак для
товарів і послуг на ім'я Відповідача-1
Знак "LOVE" за вказаним свідоцтвом
зареєстровано для товарів 03 класу та
послуг 35, 42 класу МКТП.

Як встановлено судом першої інстанції
Свідоцтво № 48363 є чинним згідно бази
даних «Зареєстровані в Україні знаки
для товарів і послуг».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що дія Свідоцтва № 48363 має
бути достроково припинена, оскільки
вказаний знак для товарів і послуг не
використовується відповідачем-1
протягом трьох років.

Частина C. - (1) Паризької конвенції про
охорону промислової власності від 20
березня 1883 року визначено: якщо в
країні використання зареєстрованого
знака є обов'язковим, реєстрація може
бути скасована лише по закінченні
справедливого строку і тільки тоді,
коли зацікавлена особа не подасть
докази, що виправдовують причини її
бездіяльності.

Відповідно до абз. 2 п. 3 ст. 5 Закону
України «про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» дія свідоцтва
припиняється достроково за умов,
викладених у статті 18 цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг», якщо знак не
використовується в Україні повністю
або щодо частини зазначених у
свідоцтві товарів і послуг протягом
трьох років від дати публікації
відомостей про видачу свідоцтва або
від іншої дати після цієї публікації,
будь-яка особа має право звернутися до
суду із заявою про дострокове
припинення дії свідоцтва повністю або
частково.

У цьому разі дія свідоцтва може бути
припинена повністю або частково лише
за умови, що власник свідоцтва не
зазначить поважні причини такого
невикористання. Такими поважними
причинами, зокрема є:

обставини, що перешкоджають
використанню знака незалежно від волі
власника свідоцтва, такі як обмеження
імпорту чи інші вимоги до товарів і
послуг, встановлені законодавством;

можливість введення в оману щодо особи,
яка виробляє товари або надає послуги,
під час використання знака особою, що
звернулася до суду, чи іншою особою
щодо товарів і послуг, відносно яких
висунута вимога про припинення дії
свідоцтва.

Для цілей цього пункту використанням
знака власником свідоцтва вважається
також використання його іншою особою
за умови контролю з боку власника
свідоцтва.

Згідно статті 1 Закону знак - це
позначення, за яким товари і послуги
одних осіб відрізняються від товарів і
послуг інших осіб.

Відповідно до п. 4 ст. 16 Закону,
використанням знака визнається:

- нанесення його на будь-який товар, для
якого знак зареєстровано, упаковку, в
якій міститься такий товар, вивіску,
пов'язану з ним, етикетку, нашивку,
бирку чи інший прикріплений до товару
предмет, зберігання такого товару із
зазначеним нанесенням знака з метою
пропонування для продажу, пропонування
його для продажу, продаж, імпорт
(ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час
пропонування та надання будь-якої
послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій
документації чи в рекламі та в мережі
Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо
його застосовано у формі
зареєстрованого знака, а також у формі,
що відрізняється від зареєстрованого.

Аналізуючи вищенаведені положення
чинного законодавства колегія суддів
вважає правомірним висновок суду
першої інстанції, що виходячи з
правової сутності знака для товарів і
послуг, обов'язковою умовою
використання знака є його використання
саме стосовно товарів і послуг, щодо
яких цей знак зареєстровано.

Статтею 17 Закону України «Про охорону
прав для товарів і послуг» передбачено,
що власник свідоцтва повинен
добросовісно користуватися правами, що
випливають із свідоцтва.

За таких обставин, тягар доведення
використання знаку або поважності
причин невикористання знаку покладено
саме на власника знаку для товарів та
послуг.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем-1 подано до місцевого
господарського суду докази
використання спірного знаку. Так у
відзиві на позовну заяву та у відзиві
на апеляційну скаргу відповідач-1
зазначив що використовує знак
виготовляючи мило у формі
зареєстрованого товарного знаку
(докази чого наявні в матеріалах
справи: рахунок фактура № 14-8949 від
03.08.2010, накладна № 4834 від 11.08.2010, ескіз
буклета), нанесенням зображення на
упаковку, в якій міститься такий товар.

Враховуючи, що позивач звернувся до
суду з даним позовом у квітні 2013 то від
дати використання знаку відповідачем-1,
а саме серпня 2010, три роки, встановлені
ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг» не
сплинули, а тому апеляційний суд вважає
безпідставним звернення позивача до
суду.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
охорону прав для товарів і послуг»
ніхто інший, крім колишнього власника
свідоцтва, не має права на повторну
реєстрацію знака протягом трьох років
після припинення дії свідоцтва згідно
із пунктами 1 - 3 статті 18 цього Закону.

Відповідно до Закону України «Про
охорону прав для товарів і послуг» та
Положення про Державний реєстр
свідоцтв України на знак для товарів і
послуг (Розділ 2 п. 2.5) - строк дії
свідоцтва продовжується за умови, що
власник свідоцтва або його довірена
особа до закінчення строку протягом 6
останніх місяців дії охоронного
документа надіслав Інституту
клопотання про продовження строку дії
та документа про сплату збору.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме листа № 97 від 17.04.2013 відповідача-1
через патентного повіреного
зверталось до Державної служби
інтелектуальної власності України із
клопотанням про продовження дії
Свідоцтва України № 48363 від 15.03.2005.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
позивача спростовуються доказами,
наданими у справу відповідачем-1, а тому
вимоги останнього є необґрунтованими.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного апеляційний суд не
приймає до уваги твердження позивача,
що зазначені в апеляційній скарзі
стосовно порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
та недоведеність обставин, що мають
значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
на підставі доказів та пояснень
наявних в матеріалах справи дійшла до
висновку, що відповідно до ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України підстав для скасування чи
зміни ухвали місцевого господарського
суду не вбачає, а тому апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99,
101-105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Нефіс
Космєтікс» - Казанський хімічний
комбінат імені М. Вахітова залишити без
задоволення, рішення господарського
суду міста Києва від 03.12.2013 року у
справі № 910/6342/13 залишити без змін.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
М.Л. Доманська

О.С. Копитова