ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.03.2014
Справа № 905/7326/13

за позовом прокурора Кіровського
району міста Донецька в інтересах
держави в особі Донецької міської ради,
м. Донецьк

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Донецьк

про зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Говоруна О.В.

суддів Колесника Р.М., Кучерявої О.О.

Представники:

від прокуратури - Осипенко Ю.С., за
посвідченням № 003174;

від позивача - Дем`яненко Я.В.,
довіреність №01/13-2645вих від 06.06.2013;

від відповідача - ОСОБА_1.

Прокурор Кіровського району міста
Донецька в інтересах держави в особі
Донецької міської ради (далі - позивач)
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- відповідач) про зобов'язання
звільнити земельну ділянку шляхом
демонтажу самовільно розміщеного
металевого кіоску та приведення
земельної ділянки у придатний для
подальшого використання стан (в
редакції заяви від 23.12.2013).

В обґрунтування позовних вимог
прокурор зазначив, що перевіркою
Кіровської районної у м. Донецьку ради
встановлено, що відповідачем
самовільно використовується земельна
ділянка навпроти АГК «Степной» АДРЕСА_1
площею 6мІ шляхом розміщення
металевого кіоску для здійснення
підприємницької діяльності без
одержання правовстановлюючих
документів, що є порушенням вимог
законодавства України.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував, відзив на позов не
надав, тому справу, на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), розглянуто
за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 11.02.2014 до 11.03.2014.

Суд, заслухавши прокурора та
представників сторін, дослідивши
письмові докази у судовому засіданні,
встановив наступні факти та відповідні
ним правовідносини.

05.08.2013 спеціалістом торгового відділу
Кіровської районної у м. Донецьку ради
відносно відповідача був складений
протокол про адміністративне
правопорушення (а.с.7) та, згідно
постанови у справі про адміністративне
правопорушення №2402 від 10.09.2013, на
відповідача було накладено
адміністративне стягнення за вчинення
правопорушення, передбаченого ст. 152
КУАП у виді штрафу в сумі 680грн. (а.с.8),
який був сплачений відповідачем, що
підтверджується квитанцією №14702.1241.3
від 24.09.2013 (а.с.67).

Комісією у складі землевпорядника,
архітектора та завідуючого
планово-економічного відділу
Кіровської районної у м. Донецьку ради
було проведено перевірку дотримання
вимог земельного законодавства, за
результатами якої були складені акти
від 11.09.2013 та від 23.09.2013, якими
встановлено, що відповідач самовільно
використовує земельну ділянку, яка
розташована навпроти АГК «Степной»
АДРЕСА_1 площею 6мІ для розміщення
металевого кіоску для здійснення
підприємницької діяльності на
земельній ділянці без одержання
правовстановлюючих документів (а.с. 9,11).

02.10.2013 комісією у складі
землевпорядника, архітектора та
спеціаліста торгового відділу
Кіровської районної у м. Донецьку ради
проведено повторну перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства відповідачем, за
результатами якої встановлено, що
розміщений без відповідного дозволу
металевий кіоск для здійснення
підприємницької діяльності на
земельній ділянці навпроти АГК
«Степной» АДРЕСА_1 демонтований не був
(а.с. 13).

Відповідно до листа Управління
Дерземагенства у м. Донецьку від 04.10.2013
№01-17-2799/8009 згідно з
земельно-кадастровою інформацією
земельна ділянка під торговим об'єктом
(кіоском), який розташований навпроти
АГК «Степной» АДРЕСА_1 у власність,
оренду або користування не
передавалась, правовстановлюючі
документи у встановленому
законодавством порядку зареєстровані
не були (а.с.14).

Дана інформація також підтверджується
відповідачем у пояснювальній записці
від 15.10.2013, в якій зазначено, що
останньою було розміщено без
відповідного дозволу металевий кіоск
для здійснення підприємницької
діяльності на земельній ділянці
навпроти АГК «Степной» АДРЕСА_1 (а.с.23).

Позивачем були направлені вимоги
відповідачу про звільнення земельної
ділянки від самовільно встановленої
споруди, що підтверджується листами
від 13.09.2013 та від 27.09.2013 № 01/13-4716 про
усунення виявленого порушення та
демонтування металевого кіоску
(а.с.10,12), на що відповідачем відповіді
надано не було.

Відповідно до ч.2 ст. 116 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України),
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно ч.2 ст.28 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», тимчасова споруда
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.

Механізм розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності визначений Порядком
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011 №244
(далі-Порядок).

Відповідно до п.2.1 Порядку, підставою
для розміщення тимчасової споруди є
паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Розміщення тимчасової споруди
самовільно забороняється (п.2.31
Порядку).

Крім того, Донецької міською радою, з
метою врегулювання правовідносин, що
виникають в процесі розгляду питань
пов'язаних із розташуванням тимчасових
споруд різних типів на території м.
Донецька, було прийнято рішення «Про
порядок розміщення тимчасових споруд,
малих архітектурних форм та тимчасових
індивідуальних гаражів на території м.
Донецька» від 01.06.2012 №17/29 (а.с.16-22).

Згідно зазначеного рішення, розміщення
тимчасових споруд для здійснення
підприємницької діяльності
здійснюється на підставі паспорту
прив'язки тимчасової споруди,
оформленого головним управлінням
містобудування та архітектури міської
ради, та відповідного договору
розміщення тимчасової споруди.

Отже, відповідачем самовільно була
розміщена тимчасова споруда на
земельній ділянці, доказів на
підтвердження виконання відповідачем
зазначених вище вимог закону та
рішення органу місцевого
самоврядування для розміщення
тимчасових споруд не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 83 ЗК України, в
комунальній власності перебувають,
зокрема, усі землі в межах населених
пунктів, крім земельних ділянок
приватної та державної власності.

Статтею 152 ЗК України визначені способи
захисту прав на земельні ділянки та
закріплено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема, відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав та
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно
зайняті земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладене, розміщення
відповідачем металевого контейнеру
здійснено з порушенням встановленого
законом порядку, заходів щодо усунення
порушень земельного законодавства
відповідачем не вжито та не звільнено
самостійно земельну ділянку від
металевого кіоску, суд приходить до
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що на
підставі ст. 38 ГПК України,
господарський суд витребовує докази за
наявності відповідного клопотання, у
разі неможливості самостійно надати
докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Господарські витрати розподілити
відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 6м2, навпроти АГК «Степной»
АДРЕСА_1 та привести земельну ділянку у
придатний для подальшого використання
стан шляхом демонтажу самовільно
розміщеного металевого кіоску.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) на користь
державного бюджету України судовий
збір в сумі 1 147грн.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, через
господарський суд, який розглянув
справу.

Повне рішення складено 17 березня 2014
року.

Головуючий суддя
О.В. Говорун

Суддя
Р.М.
Колесник

Суддя
О.О.
Кучерява