ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.2014
Справа № 905/7759/13

Господарський суд Донецької області у
складі:

Головуючого судді Осадчої А.М.

Суддя Нестеренко Ю.С.,

Суддя Сич Ю.В.,

за участю секретаря

судового засідання
Мітронової А.Р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду матеріали
справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРОФ СТАЛЬ» м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донспецсервіс»
с.Селезнівка Донецької області

про визнання недійсним договору №804
від 01.08.2013р. на виконання ремонту,

за участю представників сторін:

від позивача: Савченко Н.А. за
довіреністю б/н від 25.10.2013,

від відповідача: Заботін А.В. за
довіреністю б/н від 01.11.2013р.

у судовому засіданні 23.12.2013року
оголошувалась перерва на 24.12.2013року об
11год.00хв.

СУТЬ СПРАВИ:

05.11.2013року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРОФ СТАЛЬ» м.Київ
(далі - ТОВ «ПРОФ СТАЛЬ») звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донспецсервіс» с.Селезнівка
Донецької області (далі -
ТОВ«Донспецсервіс») про визнання
недійсним договору №804 від 01.08.2013року
на виконання ремонту, мотивуючи свої
вимоги тим, що вказаний договір
суперечить вимогам чинного
законодавства України, зокрема п.5 ст. 203
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), внаслідок того, що при
укладанні договору відповідач не мав
наміру на настання реальних наслідків
за цим договором, оскільки виконані та
прийняті роботи у встановленому
договором порядку не сплатив.

Ухвалою від 07.11.2013року вказана позовна
заява прийнята судом до розгляду,
порушене провадження у справі №905/7759/13.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду від 08.01.2014р. для
розгляду справи призначено колегію у
складі: Осадча А.М.(головуюча суддя),
судді Захарченко Г.В., Сич Ю.В.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду від 06.03.2014р.
внесено зміни до складу судової
колегії внаслідок знаходження судді
Захарченко Г.В. у відпустці та
призначено колегію у складі: Осадча
А.М.(головуюча суддя), судді Нестеренко
Ю.С., Сич Ю.В.

На підтвердження зазначених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору №804
від 01.08.2013року на виконання ремонту,
актів виконаних робіт (надання послуг)
№4 від 02.08.2013року, №20 від 05.08.2013року, №33
від 08.08.2013року, №46 від 12.08.2013року, №58 від
15.08.2013року, відповідних рахунків на
оплату до кожного акту, Статуту ТОВ
«ПРОФ СТАЛЬ», наказу №3/к від 14.08.2013року,
довідки АА №874769 та незасвідчені
фотокопії Статуту
ТОВ«Донспецсервіс»,наказу №145-к від
22.05.2012року, довідки АБ №667906, витягу з
ЄДРПОУ АЖ №446631 щодо відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст.ст.203, 215 ЦК України,
ст.ст.1,12,16 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

У відзиві на позовну заяву
ТОВ«Донспецсервіс» заперечує проти
задоволення позовних вимог, оскільки
вважає, що договір відповідає вимогам
діючого законодавства, відповідач мав
наміри на настання реальних настання
правових наслідків за договором,
зобов'язання за ним сторонами
виконуються, зокрема, шляхом виконання
робіт, факт чого підтверджено
відповідними актами, та частковою
оплатою виконаних робіт платіжним
дорученням №1094 від 18.11.2013року.

З метою підтвердження заперечень, що
висловлені у відзиву,
ТОВ«Донспецсервіс» надало суду
засвідчені копії: платіжного доручення
№1094 від 18.11.2013року, Статуту
відповідача, витягу з ЄДРПОУ АЖ №446631,
довідки АБ №667906, свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи А01
№334312, свідоцтво №100133011 про реєстрацію
платника податку на додану вартість,
наказу №145-к від 22.05.2012року, рішення №12
від 22.05.2012року.

24.12.2013року позивач надав для залучення
до матеріалів справи оригінали:
договору №804 від 01.08.2013року на
виконання ремонту, актів виконаних
робіт (надання послуг) №4 від 02.08.2013року,
№20 від 05.08.2013року, №33 від 08.08.2013року, №46
від 12.08.2013року, №58 від 15.08.2013року,
відповідних рахунків на оплату до
кожного акту.

Ухвалами від 08.01.2014року, 06.02.2014року суд
витребовував у позивача засвідчені
копіїї специфікаціїї, укладених як
невід'ємна частина договору,
видаткових накладних, складання яких
передбачено умовами договору, та
податкових накладних, що складені ним
за результатами господарських
операцій по виконанню договору; у
відповідача - належним чином
засвідчені з прикладанням печатки
підприємства документи, які б
підтверджували повноваження директора
підприємства на укладання договору,
докази прийняття до податкового обліку
підприємства податкових накладних, що
складені ним за результатами
господарських операцій по виконанню
договору.

У судовому засіданні
06.03.2014р.представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги, в
обґрунтування яких послався на факти і
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні 06.03.2014р.заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав,
які визначені у відзиві на позовну
заяву.

Вимог ухвал суду від 08.01.2014року,
06.02.2014року щодо надання доказів
представники сторін не виконали,
зазначили, що не мають можливості
надати згадувані вище документи.

Відповідно до положень статті 811
ГПК України судом складено протокол,
який долучено до матеріалів справи. З
клопотаннями про здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
технічних засобів представники сторін
до суду не звертались.

Вислухавши пояснення представників
сторін, надані у судовому засіданні,
дослідивши представлені сторонами в
порядку статті 43 ГПК України докази,
вивчивши матеріали справи, суд у межах
заявлених позовних вимог встановив
наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті 837 ЦК
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
Замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Як посилається позивач, 01.08.2013року між
ТОВ «ПРОФ СТАЛЬ» (Виконавець) та
ТОВ«Донспецсервіс» (Замовник)
підписано договір №804 на виконання
ремонту, за умовами п.1.1 якого
Виконавець зобов'язується здійснити
ремонт запасних частин та
комплектуючих тепловоза ТГМ-6 згідно
специфікацій, узгоджених з Замовником,
що є невід'ємною частиною даного
договору, а Замовник зобов'язується
прийняти з ремонту та оплатити.

Загальна орієнтовна сума договору
складає 1000000грн. з ПДВ (п.1.2 договору).

Строк дії договору визначено п.6.1,
зокрема, договір вступає в силу з
моменту його підписання та діє до
31.12.2013року.

Специфікації, які згідно п.1.1 є
невід'ємними частинами договору,
витребувані у позивача ухвалами від
08.01.2014року, 06.02.2014року, суду не надані.

Незважаючи на відсутність належним
чином підписаних специфікацій, які
були б узгоджені сторонами у порядку
передбаченому п.1.1 договору, позивач
стверджує, що роботи за договором
виконані, на підтвердження чого надає
акти виконаних робіт (надання послуг)
№4 від 02.08.2013року, №20 від 05.08.2013року, №33
від 08.08.2013року, №46 від 12.08.2013року, №58 від
15.08.2013року та відповідні рахунки на
оплату до кожного акту, № та дата яких є
ідентичними № та даті відповідних
актів.

Одночасно визначення договору як
неукладеного може мати місце на стадії
укладення договору в разі, якщо сторони
не досягли згоди з усіх його істотних
умов, а не за наслідками виконання
договору сторонами. Дана правова
позиція міститься також у постанові
Верховного Суду України від 25.06.2011 р. у
справі №7/221-09.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи
або окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної
здачі роботи за умови, що роботу
виконано належним чином і в погоджений
строк або, за згодою замовника, -
достроково.

Як вбачається з п. 2.4 договору оплата за
ремонт здійснюється на підставі
виставлених рахунків у національній
валюті України шляхом банківського
переводу на рахунок Продавця або
оплати векселем.

Предмет позовних вимог - визнання
недійсним договору №804 від 01.08.2013року
на виконання робіт. Обґрунтовуючи
позовні вимоги позивач посилається на
те, що на час укладення договір між
сторонами з боку відповідача не був
направлений на реальне настання
правових наслідків, які ним обумовлені,
про що свідчить невиконання умов
договору в частині своєчасної оплати
робіт з боку відповідача, у зв'язку з
чим, зазначений договір суперечить п.5
ст. 203 ЦК України.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
стверджує, що договір сторонами
виконувався, зокрема,
ТОВ«Донспецсервіс» прийняті виконані
роботи та частково сплачена їх
вартість в сумі 100000грн.00коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№1094 від 18.11.2013року, вказане свідчить
про наявність наміру відповідача саме
на реальне настання правових наслідків
за договором, а саме, виконання робіт та
їх оплату.

Суд, оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Зокрема, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Як встановлено у ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

В силу приписів статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.

Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.

Зокрема, до обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування - це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин
(абз.4 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України 29 травня
2013 року №11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» (із змінами та
доповненнями)).

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 того ж Кодексу
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Зокрема, як стверджує позивач, у
порушення п.5 ст. 203 ЦК України, яким
передбачено, що правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
відповідач, укладаючи договір, не мав
реального наміру виконувати умови
вказаного договору, так як прийнявши
виконані роботи не сплатив їх вартість.

Однак, пунктом 2.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України 29
травня 2013 року №11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» (із змінами та
доповненнями)) передбачено, що за
загальним правилом невиконання чи
неналежне виконання правочину не тягне
за собою правових наслідків у вигляді
визнання правочину недійсним. У такому
разі заінтересована сторона має право
вимагати розірвання договору або
застосування інших передбачених
законом наслідків, а не визнання
правочину недійсним.

Крім того, п. 2.4 договору, згідно якого
оплата за ремонт здійснюється на
підставі виставлених рахунків у
національній валюті України шляхом
банківського переводу на рахунок
Продавця або оплати векселем, не
містить конкретного строку виконання
зобов'язання з оплати виконаних робіт,
що, за відсутності доказів наявності
звернення до відповідача з вимогою
щодо оплати виконаних робіт у порядку
ч.2 ст. 530 ЦК України, унеможливлює
ствердження позивача щодо порушення
строків оплати з боку відповідача.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили,
що договір, укладений між сторонами, є
фіктивним або удаваним у розумінні ст.
ст. 234, 235 ЦК України, що визначають
фактично форми укладання договору без
наміру створення відповідних
юридичних наслідків, передбачених його
умовами, позивач суду не надав.

Позовні вимоги ТОВ «ПРОФ СТАЛЬ» до
ТОВ«Донспецсервіс» про визнання
недійсним договору №804 від 01.08.2013року
не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.49 ГПК України,
оскільки у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю, судові витрати по
сплаті судового збору покладаються на
позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 202, 203, 204, 215, 234, 235, 837, 854 Цивільного
кодексу України; ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРОФ СТАЛЬ» м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донспецсервіс»
с.Селезнівка Донецької області про
визнання недійсним договору №804 від
01.08.2013р.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 06.03.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено
11.03.2014року.

Головуючий суддя
А.М. Осадча

Суддя
Ю.С. Нестеренко

Суддя
Ю.В. Сич