ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2014 р.Справа № 916/682/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді В.С.
Петрова

при секретарі Л.Е.
Кришиневській

за участю представників:

від позивача - Георгієв А.С.,

від відповідача - Єременко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Альянс-Експерт" до Компанії „Prime Line
Trade Inc" (Панама) про стягнення 50 552 000,00
дол. США, що еквівалентно 451429360,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Альянс-Експерт"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Компанії „Prime Line Trade Inc" (Панама) про
стягнення заборгованості за
контрактом поставки товару № 34 від
25.11.2013 р. в розмірі 50 552 000,00 дол. США, що
еквівалентно 451429360,00 грн. В
обґрунтування позовних вимог позивач
послався на наступне.

Між ТОВ „Альянс-Експерт" та Компанією
„Prime Line Trade Inc" 25 листопада 2013 року був
підписаний контракт поставки товару №
34, відповідно до якого Компанія „Prime Line
Trade Inc" (продавець) зобов'язалась
передати у власність (продати) товар,
відповідно до специфікацій, а ТОВ
„Альянс-Експерт" (покупець) - прийняти
та сплатити його вартість.

У відповідності до пункту 3.2 контракту
та додаткової угоди до нього поставка
товару повинна проходити у строк 3 дні з
моменту здійснення покупцем
передоплати у розмірі 100% суми
контракту. Таким чином, позивач
зазначає, що продавець зобов'язаний у
триденний строк з моменту здійснення
100% передоплати покупцем поставити
товар згідно специфікації. Поставка
товару здійснюється на умовах DDP -
Україна, Одеса (відповідно до ІНКОТЕРМС
2000).

Наразі позивач посилається на те, що
відповідно до ст. 7 Декрету КМУ „Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" у розрахунках між
резидентами і нерезидентами в межах
торговельного обороту
використовуються як засіб платежу
іноземна валюта та грошова одиниця
України - гривня. Такі розрахунки
здійснюються лише через уповноважені
банки в порядку, установленому
Національним банком України.

Пунктами 4.1, 4.2 контракту та додаткової
угоди до нього передбачено, що валютою
контракту є долар США, а сума контракту
становить 50 552 000,00 доларів США. Сплата
вартості за товар здійснюється шляхом
безготівкового розрахунку.

За ствердженнями позивача, ним як
покупцем повністю виконані
зобов'язання за контрактом, що
підтверджується платіжними
дорученнями, однак продавець до цього
часу не виконав умов контракту, чим
порушив умови контракту щодо строків
поставки товару (п. 3.2 контракту), а
також не виконав умов повернення суми
передоплати (п. 5.6 контракту).

При цьому позивач зазначає, що у
випадку якщо продавець через будь-які
причини не зможе поставити товар у
визначений п. 3.2 контракту термін,
продавець зобов'язаний повернути
сплачену суму у триденний строк з
моменту здійснення передоплати
покупцем, відповідно до п. 5.6 контракту
та додаткової угоди до нього.

З огляду на викладене, позивач вказує,
що Компанією „Prime Line Trade Inc" порушено
умови договору щодо строку поставки
товару на адресу позивача, що в свою
чергу привело до порушення прав та
законних інтересів позивача. У зв'язку
з цим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем по
контракту № 34 у розмірі 50552000,00 доларів
США, що еквівалентно 451429360,00 грн. по
курсу НБУ станом на 24.02.2014 року (курс
долару США - 8,93 грн. за 1 дол. США
відповідно до офіційного веб-сайту
Національного банку України www.bank.gov.ua
станом на 24.02.2014 року).

Поряд із зазначеним позивач
посилається на положення ст. 76 Закону
України „Про міжнародне приватне
право", ст. 38 Закону України „Про
зовнішньоекономічну діяльність", за
якими спори, що виникають між
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності, іноземними суб'єктами
господарської діяльності у процесі
такої діяльності можуть розглядатися
судами України, зокрема у випадку, якщо
сторони передбачили своєю угодою
підсудність справи з іноземним
елементом судам України.

Так, пунктом 11.2. контракту сторони
визначили, що у випадку неможливості
самостійного вирішення спору,
вирішення таких спорів має
здійснюватись у господарському суді
Одеської області у відповідності до
матеріального та процесуального
законодавства України.

З огляду на викладене, позивач вважає,
що до вказаних спірних взаємовідносин
повинно бути застосоване
законодавство України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.02.2014 р. позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альянс-Експерт"
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі № 916/682/14, при цьому
розгляд справи призначено в засіданні
суду на 13.03.2014 р.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 132-134),
який викладено на іноземній мові з
відповідним перекладом, визнав
наявність заборгованості перед
позивачем, підтвердивши виконання
позивачем своїх зобов'язань за
укладеним контрактом.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши та дослідивши всі
письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов наступних висновків.

25 листопада 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Альянс-Експерт" (покупець) та
Компанією „Prime Line Trade Inc" (продавець) був
укладений контракт поставки товару № 34
(а.с. 35-43), згідно п. 1.1 якого відповідач
як продавець продає, а позивач як
покупець купує комплектуючі і
обладнання для будівництва (далі -
товар) згідно специфікації, що є
невід'ємною частиною цього контракту.
Найменування, кількість і ціна товару
узгоджується сторонами і вказуються у
специфікації, що є невід'ємною частиною
цього контракту (п. 2.1 контракту).

В п. 3.1 контракту визначено, що товар
поставляється на умовах DDP - Україна,
Одеса (відповідно до ІНКОТЕРМС 2000).

Згідно п. 3.2 контракту постава
здійснюється впродовж 3-х календарних
днів після перерахування покупцем
передоплати у розмірі 100% від загальної
вартості контракту.

У п. 3.3 контракту сторони домовились
користуватися Міжнародними правилами
тлумачення торгових термінів -
ІНКОТЕРМС 2000, а також Конвенцією про
договори міжнародної купівлі-продажу
товарів.

За умовами п. 3.4 контракту впродовж 24-х
годин перед відправкою товару
продавець повинен відправити покупцю
повідомлення про відвантаження. При
цьому продавець зобов'язаний надати
при поставці покупцю наступні
супровідні документи: комерційний
інвойс (рахунок-фактура),
товарно-транспортна накладна (CMR).

Ціна товару і загальна вартість
контракту визначені в розділі 4. Так,
валютою цього контракту являються
долари США, всі платежі по цьому
контракту здійснюються у доларах США
(п. 4.1). Загальна вартість контракту
складає 50 000 000,00 дол. США (п. 4.2). Ціни
товарів, що поставляються за
контрактом, вказані з умовою їх
поставки DDP - Україна, Одеса (відповідно
до ІНКОТЕРМС 2000) (п. 4.3). Форма розрахунку
- безготівковий перевід (п. 4.4).

Згідно з п. 5.1. контракту розрахунки за
ним здійснюються у доларах США
банківським переводом на рахунок
продавця шляхом 100% передоплати від
загальної вартості контракту до 03
лютого 2014 р. При цьому датою платежу
вважається дата перерахування коштів
покупцем (п. 5.5. контракту.

Відповідно до п. 5.2. контракту всі
банківські витрати по переводу на
території України оплачуються
покупцем.

За положеннями п. 11.3. контракту правом,
що регулює даний контракт, сторони
визначили матеріальне та процесуальне
право України.

Вказаний контракт набрав чинності з
моменту підписання його
уповноваженими представниками
продавця і покупця та діє до 31.03.2014 р. (п.
13.3. контракту).

16 грудня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Альянс-Експерт" (покупець) та
Компанією „Prime Line Trade Inc" (продавець)
було укладено додаткову угоду № 1 до
вказаного контракту поставки товару №
34 від 25.11.2013 р. (а.с. 41-43), в якій було
викладено п. 14 контракту „Юридичні
адреси і банківські реквізити сторін" у
новій редакції.

22 січня 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Альянс-Експерт" (покупець) та
Компанією „Prime Line Trade Inc" (продавець)
було укладено додаткову угоду № 2 до
вказаного контракту поставки товару №
34 від 25.11.2013 р. (а.с. 44-46), в якій було
викладено у новій редакції п. 4 „Ціни і
загальна вартість контракту" і п. 14
„Юридичні адреси і банківські
реквізити сторін". Так, згідно п. 4.2
контакту у новій редакції: „Загальна
вартість контракту складає 50 552 000,00
дол. США (п. 4.2).

Наразі, як вбачається зі специфікацій
№ 1 і № 2 до вказаного контракту № 34 (а.с.
47-49) загальна вартість обладнання
складає 50 552 000,00 дол. США.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов вказаного контракту та
додаткової угоди № 2 до нього позивачем
- Товариством з обмеженою
відповідальністю „Альянс-Експерт"
(покупцем) було здійснено 100%
передоплату від загальної вартості
контракту, а саме за період з 25.11.2013 р. по
03.02.2014 р. перераховано на користь
продавця - Компанії „Prime Line Trade Inc" суму в
розмірі 50 552 000,00 дол. США, про що
свідчать наявні в матеріалах справи
копії платіжних доручень в іноземній
валюті з відміткою про їх виконання ПАТ
„Банк ринкові технології" (а.с. 77-111), а
також підтверджується листом ПАТ
„Банк ринкові технології" від 21.02.2014 п.
№ 01/16-29БТ (а.с. 55) і випискою вказаного
банку по особовим рахункам з 25.11.2013 р. по
03.02.2014 р. (а.с. 56-76).

При цьому листом від 03.02.2014 р. (а.с. 52)
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Альянс-Експерт"
повідомило Компанію „Prime Line Trade Inc" про
здійснення передбачених контрактом №
34 від 25.11.2013 р. платежів та просило
підтвердити надходження обумовленої
контрактом суми на розрахункові
рахунки Компанії.

В свою чергу Компанія „Prime Line Trade Inc"
своїм листом від 10.02.2014 р. за вих. № 10/Д-П
(а.с. 53) підтвердила отримання від
позивача - ТОВ „Альянс-Експерт" 100% суми
контракту № 34, однак при цьому
повідомила, що не в змозі виконати
умови вказаного контракту щодо
поставки обладнання у встановлені
строки, оскільки Компанія не є
виробником вказаного обладнання, а
лише посередником, і товар, вказаний у
специфікації не прибув на адресу
Компанії від його виробника. Тому у
вказаному листі Компанія просила ТОВ
„Альянс-Експерт" вирішити питання щодо
збільшення строків поставки товару.

Як з'ясовано судом, будь-яких
додаткових угод щодо зміни строків
поставки обумовленого контрактом № 34
від 25.11.2013 р. і додатковою угодою до
нього товару, зазначеного в
специфікаціях № 1 і № 2, сторонами не
укладалось.

При цьому, за ствердженнями позивача,
відповідачем до теперішнього часу не
було поставлено обумовлений
контрактом товар.

Так, за умовами вказаного контракту у
випадку, якщо продавець через будь-які
причини не зможе поставити товар у
визначений п. 3.2 контракту термін,
продавець зобов'язаний повернути
сплачену суму у триденний строк з
моменту здійснення передоплати
покупцем, відповідно до п. 5.6 контракту
та додаткової угоди до нього.

Саме у зв'язку з невиконанням умов
контракту № 34 щодо поставки товару та
неповерненням відповідачем вказаної
суми передоплати позивач звернувся до
господарського суду із заявленим
позовом про стягнення суми передоплати
за контрактом.

В силу положень ст. 124 Господарського
процесуального кодексу України
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

При цьому правовідносини, пов'язані з
усіма видами зовнішньоекономічної
діяльності в Україні, регулюються
положеннями Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність", а
питання, що виникають у сфері
приватноправових відносин з іноземним
елементом (хоча б один учасник
правовідносин є іноземцем, особою без
громадянства або іноземною особою),
зокрема, і питання підсудності судам
України справ з іноземним елементом
визначені Законом України "Про
міжнародне приватне право".

Наразі в позовній заяві позивачем в
якості підстави для звернення із
заявленим позовом до господарського
суду Одеської області визначено
положення п. 1 ст. 76 Закону України „Про
міжнародне приватне право".

Так, відповідно до п. 1 ст. 76 Закону
України „Про міжнародне приватне
право" зі змінами станом на час
звернення з позовом до суду, суди
можуть приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом у випадках, якщо сторони
передбачили своєю угодою підсудність
справи з іноземним елементом судам
України, крім випадків, передбачених у
статті 77 цього Закону.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" спори,
що виникають між суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності,
іноземними суб'єктами господарської
діяльності, у процесі такої діяльності
можуть розглядатися судами України, а
також за згодою сторін спору,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом та Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
та іншими органами вирішення спору,
якщо це не суперечить чинним законам
України або передбачено міжнародними
договорами України.

Пунктом 11.2 контракту № 34 сторони
визначили, що у випадку неможливості
самостійного вирішення спору,
вирішення таких спорів має
здійснюватись у господарському суді
Одеської області у відповідності до
матеріального та процесуального
законодавства України.

Враховуючи наведені положення
законодавства та умови контракту,
даний спір підлягає розгляду в
господарському суді України, тому дана
справа підсудна господарському суду
Одеської області та до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
законодавство України, як це
обумовлено в п. 11.2, 11.3. розділі 11
контракту „Порядок вирішення спорів".

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Так, вищевказаний контракт поставки
товару, до якого застосовуються
правила купівлі-продажу, є підставою
для виникнення у сторін за цим
договором господарських зобов'язань
відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України
(ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629
ЦК України є обов'язковим для виконання
його сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено,
що господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як встановлено судом, на виконання умов
контракту № 34 та додаткової угоди до
нього позивачем було перераховано
відповідачу в якості передоплати 50 552
000,00 дол. США, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями в іноземній
валюті, а також наданою відповідачем до
суду копією довідки № R/02/53 від 27.02.2014 р.
АТ „Регіонала інвестицію банка" м. Рига
(Латвія) (а.с. 138).

Так, за статтею 538 Цивільного кодексу
України виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання, при якому
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено умовами договору, актами
цивільного законодавства тощо.

В свою чергу відповідно до умов п. 3.2
контракту № 34 відповідач протягом
трьох днів з моменту внесення
позивачем передоплати в розмірі 100% від
суми контракту зобов'язаний поставити
товар згідно специфікацій № 1 і № 2 на
умовах DDP - Україна, Одеса (відповідно до
ІНКОТЕРМС 2000 - „Поставка зі сплатою
мита"). Вказане означає, що відповідач
як продавець мав здійснити поставку
покупцю товару, який пройшов митне
очищення для імпорту, без
розвантаження з будь-якого прибулого
транспортного засобу в названому місці
призначення. При цьому продавець несе
всі витрати та ризики, пов'язані з
доставкою товару до цього місця,
включаючи (у відповідних випадках)
будь-які "мита" (під словом "мито" тут
розуміється відповідальність за
виконання та ризики виконання дій з
проходження митних процедур, а також
оплата витрат митного очищення,
податків, митних і інших зборів) на
імпорт до країни призначення.

Проте, як з'ясовано судом та визнається
відповідачем, останній не виконав
прийняті на себе зобов'язання по
поставці товару згідно вказаного
контракту № 34, що обумовлено
неприбуттям на адресу відповідача
товару від його виробника.

З огляду на встановлення судом факту
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за укладеним з позивачем
контрактом щодо поставки товару, суд
доходить до висновку про порушення
відповідачем умов вказаного контракту,
внаслідок чого позивач позбавлений
можливості отримати товар, на який він
розраховував при укладенні контракту
договору.

Наразі в п. 5.6 контракту № 34
передбачено, що у випадку якщо
продавець не поставить товар на адресу
покупця, останній зобов'язується
повернути сплачену суму на рахунок
покупця впродовж 3-х днів, з моменту
здійснення повної передоплати з
урахуванням виконання п. 5.3 цього
контракту.

Однак, як встановлено судом, суму
здійсненої позивачем передоплати
відповідач не повернув, про що свідчить
лист ПАТ „Банк ринкові технології" №
01/16-28БТ від 21.02.2014 р. (а.с. 54), а також
підтверджується відповідачем у
відзиві на позов (а.с. 133-134), у зв'язку з
чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі суми передоплати 50552000,00 дол.
США.

Ті обставини, що в п. 3.3 контракту
сторони домовились користуватися, крім
Міжнародних правил тлумачення
торгових термінів - ІНКОТЕРМС 2000, також
Конвенцією Організації Об'єднаних
Націй від 11 квітня 1980 року "Про договори
міжнародної купівлі-продажу товарів"
(ратифікована Україною шляхом
приєднання до неї 01 лютого 1991 року), за
положеннями якої у разі невиконання
продавцем будь-якого з його зобов'язань
за договором або за цією Конвенцією
покупцю надається право заявити вимогу
про розірвання договору, не виключають
застосування до спірних правовідносин
п. 5.6 контракту № 34 та норм
матеріального права України. Адже
застосування положень вказаної
Конвенції відносно умов поставки
(розділ 3 контракту „Умови поставки") не
розповсюджується на порядок вирішення
спорів, що виникають з контракту.

Так, невиконання зобов'язання або
виконання зобов'язання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) згідно ст. 610
Цивільного кодексу України є
порушенням зобов'язання.

В свою чергу у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: 1) припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; 2) зміна умов
зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Згідно положень ч. 3 ст. 612 Цивільного
кодексу України, якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

В силу ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу
України, якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. Якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару
абоповернення суми попередньої оплати.

Так, встановивши, що відповідачем -
Компанією „Prime Line Trade Inc" порушені умови
контракту щодо поставки обумовленого
товару та повернення суми попередньої
оплати, суд вважає цілком
обґрунтованими вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі передоплати,
перерахованої на виконання контракту
№ 34 і додаткової угоди до нього у
розмірі 50 552 000,00 дол. США, що
еквівалентно 451429360,00 грн. за курсом НБУ
на 24.02.2014 року (день складення позову):
8,93 грн./дол.США.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Оцінюючи надані сторонами докази в
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги ТОВ „Альянс-Експерт"
обґрунтовані, відповідають фактичним
обставинам і матеріалам справи, у
зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача та
рішення відбулось на користь позивача,
відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по сплаті судового збору,
понесені позивачем при подачі позову,
покладаються на відповідача
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альянс-Експерт" до
Компанії „Prime Line Trade Inc" (Панама) про
стягнення 50 552 000,00 дол. США, що
еквівалентно 451429360,00 грн.,
задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Компанії „Prime Line Trade
Inc" (Республіка Панама, місто Панама, 50-а
вулиця, Глобал Плаза Тауер, 19-й поверх,
офіс Н; р/р № LV92RIBR00105590N0000) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Альянс-Експерт" (01042,
Україна, м. Київ, вул. Патріна Лумумби,
буд. 21; ; р/р 1211 у ПАТ
"Банк Ринкові Технології", МФО 380786) суму
заборгованості у розмірі у розмірі 50 552
000,00/п'ятдесят мільйонів п'ятсот
п'ятдесят дві тисячі/доларів США, що
еквівалентно 451429360/чотириста п'ятдесят
один мільйон чотириста двадцять
дев'ять тисяч триста шістдесят/гривень
00 копійок, витрати по сплаті судового
збору у розмірі 73080/сімдесят три тисячі
вісімдесят/гривень 00 коп.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 18.03.2014 р.

Суддя
Петров В.С.