ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" березня 2014 р.Справа № 924/83/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом Заступника прокурора
Хмельницької області в інтересах
держави, м. Хмельницький

до 1. Пилявської сільської ради, с.
Олексіївка, Старосинявський район;

2. Відкритого акціонерного
товариства "Хмельницькрибгосп", смт.
Меджибіж;

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:

1. Державної інспекції сільського
господарства у Хмельницькій області, м.
Хмельницький;

2. Старосинявської районної ради, смт.
Стара Синява, Хмельницька область

про визнання недійсним державного акту
від 01.08.1996р. ІІ - ХМ №001356 на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 164,4 га

Представники сторін:

від прокуратури Шкадько В.В.
посвідчення №006414 від 27.09.12р. (присутній
в судовому засіданні 03.03.2014 р.)

від відповідача 1: Білий І.М. голова
Пилявської сільської ради від 31.10.10р.
(присутній в судовому засіданні 17.02.2014
р.)

від відповідача 2: Дубовецький Ю.О. - в.о.
директора

третя особа 1: Сторчай Н.П. довіреність
від 20.01.14р.

третя особа 2: не з'явився

Повне рішення складено 12.03.2014 р.

Суть спору: заступник прокурора
Хмельницької області в інтересах
держави, м. Хмельницький звернувся з
позовом до Пилявської сільської ради
та Відкритого акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп" за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Державної інспекції
сільського господарства у
Хмельницькій області та
Старосинявської районної ради про
визнання недійсним державного акту від
01.08.1996 р. ІІ - ХМ №001356 на право
постійного користування земельною
ділянкою площею 164,4 га., виданий
Хмельницькому обласному виробничому
рибокомбінату на підставі рішення
Пилявської сільської ради народних
депутатів Старосинявського району від
21.05.1996р. №12.

В обґрунтування позову зазначає, що ВАТ
"Хмельницькрибгосп" використовує
земельну ділянку водного фонду, площею
164,4 га на території Пилявської
сільської ради Старосинявського
району на підставі державного акта на
право постійного користування землею
від 01.08.1996 ІІ-ХМ № 001356, виданого згідно
рішення Пилявської сільської ради
народних депутатів від 21.05.1996 №12.

Зазначений державний акт на право
постійного користування землею від
01.08.1996 ІІ-ХМ № 001356, незаконно виданий
Хмельницькому обласному виробничому
рибокомбінату, правонаступником якого
є ВАТ "Хмельницькрибгосп", а тому
підлягає визнанню недійсним з
наступних підстав.

Прокуратурою області встановлено, що
рішення Пилявської сільської ради від
21.05.1996 № 12, на підставі якого видано
оскаржуваний державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою від 01.08.1996 II-ХМ № 001356,
стосується виділення із земель запасу
земельної ділянки площею 0,01 га ОСОБА_6
для розміщення торгового кіоску в с.
Пилява, а не передачі Хмельницькому
обласному виробничому рибкомбінату у
постійне користування 164,4 га землі.
Таким чином, зазначений державний акт
видано без відповідного рішення ради.

Окрім цього, згідно довідки відділу
Держземагенства у Старосинявському
районі від 11.01.2014 №2-02-41/43 зазначена
земельна ділянка відноситься до
водного фонду та знаходиться на
території Пилявської сільської ради за
межами населених пунктів.

Враховуючи викладене, Пилявська
сільська рада видавши державний акт на
право постійного користування,
перевищила надані повноваження,
визначені Земельним кодексом України
від 18.12.1990, оскільки право прийняття
таких рішень на той час належало
Старосинявській районній раді.

З огляду на зазначене, заступник
прокурора вважає, що державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою від 01.08.1996 р. ІІ-ХМ №
001356, виданий Хмельницькому обласному
виробничому комбінату всупереч
вимогам ч. 2 ст. 3, ч. 3 ст. 19, ч. 2 ст. 79
Земельного кодексу без рішення
Старосинявської районної ради та з
перевищенням повноважень наданих
Пилявській сільській раді, що є
підставою для визнання його недійсним.

Вказані порушення при видачі
державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою
підтверджуються клопотанням Державної
інспекції сільського господарства в
області від 26.11.2013 № 4/2-3779, спрямованим
до прокуратури області для вжиття
заходів прокурорського реагування.

Оскільки земельна ділянка надана з
порушенням вимог чинного
законодавства, чим порушуються
інтереси держави, а також враховуючи,
що наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства "Про
затвердження Положення про державну
інспекцію сільського господарства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі" від 23.12.2011
№770 Державній інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області не
надано права на звернення до суду на
усунення виявлених порушень, тому
позов подано прокурором.

Прокурор в судове засідання з'явився та
просить суд задовольнити позовні
вимоги.

Представник відповідача 1 - Пилявська
сільська рада в судове засідання
з'явився проти позову заперечує. Крім
того, надав в судовому засіданні копію
рішення №2 від 17.11.10р., копію свідоцтва
та копію рішення №13 від 21.05.1996р.

В письмових поясненнях від 25.02.2014 р.
відповідач 1 повідомляє, що на підставі
рішення №13 Пилявської сільської ради
від 21.05.1996 р. "Про розгляд матеріалів
інвентаризації земель" було закріплено
в постійне користування для виробничих
цілей за Старосинявським рибтрестом на
території Пилявської сільської ради
земельну ділянку в розмірі 164,40 га та
надано дозвіл на виготовлення
державного акту. На той час
Старосинявський рибтрест, являвся
структурним підрозділом Хмельницького
обласного виробничого рибокомбінату,
який користувався багато років даним
водоймищем.

Представник відповідач-2 - ВАТ
"Хмельницькрибгосп" в судове засідання
з'явився та надав письмові пояснення
суду в яких просить суд залишити позов
без розгялду на підставі п.1 ч. 1 ст. 81 ГПК
України. Однак у задоволенні вказаного
клопотання належить відмовити,
оскільки останнє не обгрунтовано,
зокрема прокурором у позовній заяві
наведені обставини пов'язані з
порушенням інтересів держави та
обгрунтовано захист таких інтересів.

Окрім того у відзиві відповідач -2
звертає увагу, що позивач звернувся з
позовом до господарського суду в
інтересах держави, проте останнім не
подано належних та допустимих доказів
на підтвердження існування права
держави на земельні ділянки. Також,
відповідач -2 наголошує, що статутом (в
редакції 11.02.1994 р.) Хмельницького
державного виробничого обласного
рибокомбінату передбачено, щшо до
складу підприємства входить у тому
числі і виробнича дільниця
Старосинявське рибне господарство
(Старосинявських рибтрест). Рішенням
№13 від 21.05.1996 р. Пилявською сільською
радою вирішено закріпити за
відповідачем 2 земельну ділянку площею
164,4 га, дане рішення є чинним та ніким не
скасоване.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Державна
сільськогосподарська інспекція в
Хмельницькій області в судове
засідання з'явився, позов підтримав про
що надав письмові пояснення в яких
підтверджує позицію прокурора
викладену у позові, Також зазначає, що
Старосинявський рибцех, а не рибтрест
був виробничим підрозділом без права
юридичної особи Хмельницького ДВО
рибокомбінату, що не відповідає
положенням ст.7,19 Земельного кодексу
України, тобто не наділений
правосуб'єктністю, а в акті зазначено
що останній виданий самому
Хмельницькому обласному
рибокомбінату. З посиланням на норми
ст. 22, ст. 23 ЗК України 1990 р., третя особа
просить суд позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Старосинявська районна рада,
смт. Стара Синява, Хмельницька область
в судове засідання не з'явився.

03.02.14р. від Старосинявської районної
ради надійшло клопотання в якому
останній підтримує позов заявлений
прокурором. При цьому з посиланням на
норми ч. 2 ст. 19 Конституції України,
п.1ч.1 ст. 9, ч.3 ст. 19 Земельного кодексу
від 18.12.1990 р., звертає увагу суду, що за
даними Держкомзеагенства у
Старосинявському районі землі водного
фонду площею 164,4 га на території
Пилявської сільської ради знаходяться
за межами населених пунктів, а тому
повноваження щодо надання у постійне
користування цих земель водного фонду
належали Старосинявській районній
раді. Протягом 1996 року відповідач-2 не
звертався до Старосинявської районної
ради з проханням про надання дозволу на
оформлення права постійного
користування землею. Третя особа
звертає увагу, що Пилявська сільська
рада перевищила свої повноваження.

Розглядом матеріалів справи
встановлено.

Хмельницький державний обласний
виробничий рибкомбінат відповідно до
Закону України "Про особливості
приватизації майна в агропромисловому
комплексі" на підставі наказу
регіонального відділення Фонду
державного майна України від 08.12.1998 № 833
перетворено у ВАТ "Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводе
підприємство". Згідно п.3.3 статуту
Хмельницького державного виробничого
обласного комбінату від 11.02.1994 р. до
складу підприємства входять виробничі
одиниці без права юридичної особи, в
т.ч. Старосинявське рибне господарство.

Відкрите акціонерне товариство
"Хмельницькрибгосп" - зареєстроване як
суб'єкт підприємницької діяльності -
юридична особа та внесене до ЄДРПОУ, що
підтверджується витягом з ЄДРПОУ
№17917665 від 10.01.2014 р.

Як вбачається із наявного в матеріалах
справи державного акта на право
постійного користування землею серії
ІІ-ХМ №001356 від 01.08.1996 р., Хмельницькому
обласному виробничому рибокомбінату
Пилявською сільською радою
Старосинявського району Хмельницької
області надано у постійне користування
164,4 га землі в межах згідно з планом
землекористування. Землю надано у
постійне користування для ведення
рибного господарства та виробництва
сільгосппродукції.

При цьому, підставою для видачі цього
державного акта зазначено рішення
Пилявської сільської ради
Старосинявського району Хмельницької
області №12 від 21.05.96р.

Даний державний акт зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею №2.

Відповідно до рішення п'ятої сесії
сільської ради ХХІІ скликання №12 від
21.05.96р. Пилявська сільська рада
вирішила виділити із земель запасу
сільської ради в с. Пилява ОСОБА_6
земельну ділянку для розміщення
торгового кіоску площею 0,01 га.

Рішенням п'ятої сесії Пилявської
сільської ради ХХІІ скликання №13 від
21.05.96р. "Про розгляд матеріалів на
інвентаризацію земель" вирішено
закріпити в постійне користування для
виробничих цілей за Старосинявським
рибтрестом на території Пилявської
сільської Ради земельну ділянку 164,40 га.

26.11.2013 р. Державна інспекція сільського
господарства у Хмельницькій області
надіслала на адресу прокуратури
Хмельницької області клопотання
№4/2-3779, у якому, для вжиття заходів
прокурорського реагування зазначає, що
Пилявською сільською радою народних
депутатів Старосинявського району
перевищено повноваження, а саме надані
земельні ділянки водного фонду, проте
рішення про надання таких ділянок
відносилось до компетенції
Старосинявської районної ради
народних депутатів Хмельницької
області.

Листом (Вих. №11.01.2014/2-02-41/43 від 11.01.2014р.)
Управління Держземагенства у
Старосинявському районі Хмельницької
області повідомило прокуратуру
Хмельницького району про те, що землі
водного фонду площею 164,4 га., які
використовує ВАТ "Хмельницькрибгосп"
на підставі державного акта на право
постійного користування землею,
виданого 01.08.1996 р. серія ІІ-ХМ №001356,
знаходяться за межами населених
пунктів. Правовстановлюючі документи
на користування земельними ділянками
ВАТ "Хмельницькрибгосп" не видавались.

Листами від 06.02.2014р. Головне управління
Держземагенства у Хмельницькій
області повідомляє, що цільове
призначення земельної ділянки площею
164,4 га - землі водного фонду для ведення
рибного господарства та виробництва
сільгосппродукції. Земельна ділянка
водного фонду площею 164,4 га станом на
21.05.1996р. та 01.08.1996р. знаходилась на
території Пилявської сільської ради за
межами населеного пункту.

Вважаючи вказаний державний акт
незаконними, прокурор звернувся з
позовом про його скасування.

Дослідивши зібрані у справі докази та
давши їм правову оцінку в сукупності,
судом прийнято до уваги.

Підстава позову - це фактичні обставини
на яких грунтується вимога позивача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
підставою для звернення з позовом до
суду слугувало відсутність рішення
ради про надання земельної ділянки в
користування, а також та обставина, що
земельна ділянка зазначена в акті
знаходиться на території Пилявської
сільської ради за межами населених
пунктів.

Предмет позову - це певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача.

Таким чином, предметом позову є
зокрема, вимога прокурора стосовно
визнання недійсним державного акту від
01.08.1996р. ІІ - ХМ №001356 на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 164,4 га, виданий Хмельницькому
обласному виробничому рибокомбінату.

Лише позивач до початку розгляду
справи по суті має право змінити
підставу позову шляхом подання
письмової заяви (ст. 22 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Згідно із приписами ст.1 Закону України
"Про прокуратуру", прокурорський нагляд
за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Відповідно до ст.36-1 цього Закону,
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

При цьому, судом враховуються приписи
п.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.12р. №7
"Про деякі питання участі прокурора у
розгляді справ, підвідомчих
господарським судам" із змінами та
доповненнями, в якому зазначається, що
згідно з абзацом четвертим частини
першої статті 2 ГПК господарський суд
порушує справи за позовами прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави. Частиною другою
згаданої статті передбачено, що у
позовній заяві прокурор самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, за відсутності ж
такого органу або відсутності у нього
повноважень зазначає про це в позовній
заяві.

Щодо оскаржуваного державного акту
від 01.08.1996р. ІІ-ХМ №001356, виданого на
підставі рішення Пилявської сільської
ради Старосинявського району
Хмельницької області №12 від 21.05.96р.
судом враховується наступне.

Статті 13, 14 Конституції України
передбачають, що земля є об'єктом права
власності Українського народу, від
імені Українського народу права
власності здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією, право власності на землю
гарантується та набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

За статтями 142-144 Конституції України,
до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу
України від 18.12.1990р. (в редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, надалі Земельний кодекс
України) розпоряджаються землею Ради
народних депутатів, які в межах своєї
компетенції передають землі у
власність або надають у користування
та вилучають їх.

Пунктом 1 ст.10 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Із змісту п.34 ст.26, а також п.9 ст. 33
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", слідує, що до
повноважень сільських рад у сфері
регулювання земельних відносин та
охорони навколишнього природного
середовища, відноситься, зокрема,
організація і здійснення землеустрою,
погодження проектів землеустрою, а до
виключної компетенції сільських рад
віднесено вирішення питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до п.п.1.2.3. п.1.1.п.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №6 від 17.05.11р. "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин",
громадяни та юридичні особи у
визначеному законом порядку набувають
прав власності та користування
земельними ділянками відповідно до їх
цільового призначення для ведення
господарської діяльності або
задоволення особистих потреб.

Господарським судам підвідомчі лише
справи у спорах, що виникають із
земельних відносин приватноправового
характеру, тобто з відносин,
врегульованих нормами цивільного або
господарського права і пов'язаних із
здійсненням сторонами цивільних або
інших майнових прав на земельні
ділянки на засадах рівності (п. 1.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
17.05.11р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Згідно зі ч. ч. 1,2 ст. 7 Земельного
кодексу України, користування землею
може бути постійним або тимчасовим.
Постійним визнається
землекористування без заздалегідь
установленого строку. Тимчасове
користування землею може бути
короткостроковим - до трьох років і
довгостроковим - від трьох до двадцяти
п'яти років.

Частиною четвертою цієї статті
передбачено, що у постійне
користування земля надається Радами
народних депутатів із земель, що
перебувають у державній власності.

Статтею 92 вказаного Кодексу
встановлено, що право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлення строку. Права
постійного користування земельною
ділянкою із земель державної та
комунальної власності набувають,
зокрема, підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності.

За приписами статті 126 Земельного
кодексу України право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень". Державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно (ст. 1
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Згідно ст. 23 Земельного кодексу України
(в редакції станом на 1996р.) право
власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Державні акти про право власності або
право постійного користування на
земельну ділянку є документами, що
посвідчують відповідне право і
видаються на підставі рішень Кабінету
Міністрів України, обласних, районних,
Київської і Севастопольської міських,
селищних, сільських рад, Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, обласної,
районної, Київської і Севастопольської
міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом
власності або постійного
користування земельними ділянками,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти про право власності чи
постійного користування.

Разом з тим господарським судам слід
враховувати, що право, посвідчене
державними актами, є похідним від
відповідного рішення органу державної
влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність чи в користування,
а тому з огляду на приписи частини
першої статті 16 ЦК України та статті 152
ЗК України захист прав осіб на земельні
ділянки не може здійснюватися лише
шляхом визнання відповідного
державного акта недійсним, якщо
рішення, на підставі якого видано цей
державний акт, не визнано недійсним у
встановленому порядку (п. 2.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин").

Підстави набуття прав на землю
визначені розділом IV ЗК України.

Згідно з ч.1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Після прийняття органом
державної влади або місцевого
самоврядування рішення про надання
земельної ділянки у власність або в
користування, затвердження
результатів аукціону, укладення
відповідної цивільно-правової угоди,
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю, споруду особа має
право на одержання земельної ділянки у
власність або в користування і право
вимагати оформлення документів, що
посвідчують право власності або право
користування земельною ділянкою (п.2.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК
України).

В пункті 2.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" зазначено, що за
відсутності рішення органу виконавчої
влади або місцевого самоврядування про
надання земельної ділянки у власність
або в користування юридична особа або
фізична особа не має права
використовувати земельну ділянку
державної або комунальної форми
власності.

Відповідно до ст. 9 Земельного
кодексу України від 18 грудня 1990 року №
561-XII, до відання сільських, селищних і
міських районного підпорядкування Рад
народних депутатів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території належить: передача земельних
ділянок у власність, надання їх у
користування, в тому числі на умовах
оренди, у порядку, встановленому
статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Як встановлено судом, спірний
державний акт виданий на підставі
рішення п'ятої сесії Пилявської
сільської ради ХХІІ скликання №13 від
21.05.96р. Отже, даний акт в силу приписів
статті 116 Земельного кодексу України,
ст. 23 Земельного кодексу України (в
редакції 1996 р.), Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та п.2.3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р., є лише документом який посвідчує
право користування, проте відповідач 2
(в особі його структурного підрозділу)
набув таке право саме на підставі
рішення виконавчого комітету.

Таким чином, зважаючи на чинність
рішення, згідно якого відповідач 2
наділений правом постійного
користування землею вказаною у
спірному акті, обраний прокурором
спосіб захисту, шляхом визнання
недійсним державного акту, ніяким
чином не захистить порушені та
оспорювані права та інтереси держави,
що виключає можливість задоволення
даного позову. При цьому, як зазначено в
статті 1 ГПК України, особи звертаються
до суду саме за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних інтересів та з метою
вжиття заходів спрямованих на
запобігання правопорушенням.
Звертається увага, що тільки рішення
місцевого самоврядування породжує
набуття відповідачем прав та
обов'язків землекористувача, а тому без
наявності рішення державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою підлягає
анулюванню у встановленому порядку, і є
нечинним та не породжує правових
наслідків.

Разом з тим, не заслуговують на
увагу доводи прокурора, про те, що
спірний акт виданий без відповідного
рішення, оскільки в матеріалах справи
наявне рішення п'ятої сесії Пилявської
сільської ради ХХІІ скликання №13 від
21.05.96р. "Про розгляд матеріалів на
інвентаризацію земель", яким надано в
постійне користування для виробничих
цілей Старосинявському рибтресту на
території Пилявської сільської Ради
земельну ділянку 164,40 га.

Враховується, що Старосинявський
рибтрест (Старосинявський рибцех) на
час видачі спірного акту являвся
структурним підрозділом Хмельницького
обласного виробничого рибокомбінату,
який в подальшому був перетворений у
відкрите акціонерне товариство
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" (зміст статуту
відповідача 2 затвердженого зборами
акціонерів від 26.02.2005 р. та п. 3.3 статуту
Хмельницького держаного виробничого
обласного комбінату в редакції від
11.02.1994 р. ). Даний факт не заперечується
Держсільгоспінспекцією, про що
свідчить зміст письмового
обгрунтування від 12.03.2014 р.

Звертається увага, що правомірність
(неправомірність) прийняття рішення
Пилявської сільсокї ради народних
депутатів Старосинявського району
Хмельницької області від 21.05.1996 р. №13, в
тому числі стосовно структурного
підрозділу юридичної особи, не є
предметом розгляду даної справи та
зважаючи на п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011р. №6, не може досліджуватись
судом при розгляді справи №924/83/14.

При цьому, зазначення іншого номеру
рішення (12, а не 13) в спірному акті не
може являтися підставою для
задоволення позову, зважаючи на
встановлене вище.

Згідно зі ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, враховуючи чинність
рішення Пилявської сільської Ради,
приймаючи до уваги підстави позову
визначені прокурором (визнання акту
недійсним зважаючи на відсутність
рішення), позов про визнання недійсним
державного акту серія ІІ-ХМ № 001356 від
01.08.1996 р. заявлений необґрунтовано, не
підтверджений належними доказами,
спростовується наявними у справі
матеріалами, а тому у його задоволенні
належить відмовити.

Щодо клопотання відповідача-2 ВАТ
"Хмельницькрибгосп" про застосування
строку позовної давності, судом
враховується, що позовна давність,
відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно з ч. 1 ст.261 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатись про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Відповідно до п.4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування давності у вирішенні
господарських спорів", у разі, коли
згідно із законом позивачем у справі
виступає прокурор, позовна давність
обчислюється від дня, коли про
порушення або про особу, яка його
допустила, довідався або мав
довідатись відповідний прокурор.
Аналогічні положення містяться і в п.7
листа ВГСУ від 19.11.2013р. №01-06/1657/2013 "Про
доповнення Інформаційного листа ВГСУ
від 15.03.2011 №01-06/249 "Про постанови
Верховного Суду України, прийняті за
результатами перегляду судових рішень
господарських судів".

З огляду на відмову у позові та
відсутності порушеного права позивача,
у задоволенні заяви відповідача -2 про
застосування строку позовної давності
належить відмовити, зважаючи на ч.1 ст.
261 ЦК України та п.2.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №10
від 29.05.2013 р.).

При розподілі судового збору у
відповідності до ст.44-49 ГПК України,
судом враховується п. 4.6. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VІ господарського процесуального
кодексу України", в якому зазначено, що
у разі повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.

Керуючись ст.ст.1,12, 32, 33, 44, 49, 82-84, ст.115
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові заступника прокурора
Хмельницької області в інтересах
держави, м. Хмельницький до Пилявської
сільської ради, с. Олексіївка,
Старосинявський район та Відкритого
акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп", смт. Меджибіж, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Державної інспекції
сільського господарства у
Хмельницькій області, м. Хмельницький
та Старосинявської районної ради, смт.
Стара Синява, Хмельницька область про
визнання недійсним державного акту від
01.08.1996р. ІІ - ХМ №001356 на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 164,4 га відмовити.

Повне рішення складено 12.03.2014р.

Суддя
С.В. Заверуха

Віддрук. 6 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу Заступнику Прокурора
Хмельницької області (м. Хмельницький,
пров. Військоматський, 3) відправ.;

3 - відповідачу 2, (Летичіський район,
смт. Меджибіж, вул. Чкалова, 58);

4 - відповідачу 1, (Старосинявський
район, с. Олексїївка, вул. Радянська, 37)
відправ.;

5 - третій особі Державній інспекції
сільського господарства у
Хмельницькій області, (вул. Примакова, 9,
м. Хмельницький, 29013);

6 - третій особі
Старосинявській районній раді, (вул.
Івана Франка, 8, смт. Стара Синява,
Хмельницька область, 31400) відправ.