ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
Рішення

26.02.2014 р.
Справа № 907/11/14

За позовом Приватного підприємства
„Колос", м. Чернівці

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Закарпатська
торгова компанія", м. Хуст

про стягнення 97 023 грн. 82 коп., в тому
числі 83 057 грн. 51 коп. заборгованості за
поставлений товар, 5 660 грн. 56 коп. пені
та 8 305 грн. 75 коп. штрафної неустойки (з
врахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - Максимюк Я.Д., юрисконсульт,
довіреність № 7 від 10.02.2013 року

Відповідача - Богатий О.Ю., директор

Сливка Я.Б., довіреність
б/н від 14.10.2013 року

СУТЬ СПОРУ: Приватним підприємством
„Колос", м. Чернівці заявлено позов до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Закарпатська
торгова компанія", м. Хуст про стягнення
97 425 грн. 24 коп., в тому числі 83 057 грн. 51
коп. заборгованості за поставлений
товар, 6 061 грн. 98 коп. пені та 8 305 грн. 75
коп. штрафної неустойки. Представником
позивача 21.02.2014 року надіслано на
адресу суду заяву № 10-02/02-14 від 10.02.2014
року про зменшення розміру позовних
вимог в порядку ст. 22 ГПК України, в якій
просить суд стягнути з відповідача 97 023
грн. 82 коп., в тому числі 83 057 грн. 51 коп.
заборгованості за поставлений товар,
5 660 грн. 56 коп. пені та 8 305 грн. 75
коп. штрафної неустойки, враховуючи
перерахунок суми пені.

Відповідно до ухвали господарського
суду Закарпатської області від 29.01.2014
року судові засідання 04.02.2014 року, 13.02.2014
року та 26.02.2014 року проведено в режимі
відеоконференції.

Представником позивача 21.02.2014 року
надіслано на адресу суду заяву
№ 10-02/02-14 від 10.02.2014 року про зменшення
розміру позовних вимог в порядку ст. 22
ГПК України, в якій просить суд
стягнути з відповідача 97 023 грн. 82 коп., в
тому числі 83 057 грн. 51 коп.
заборгованості за поставлений товар, 5
660 грн. 56 коп. пені та 8 305 грн. 75 коп.
штрафної неустойки, враховуючи
перерахунок суми пені. Просить
задоволити позов в повному обсязі, з
врахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, обґрунтовуючи
позовні вимоги доданими до матеріалів
справи документальними доказами,
зокрема стверджує, що відповідач
своєчасно не виконав умови договору
поставки м'ясо - ковбасної продукції б/н
від 01.10.2012 року, а саме не оплатив
своєчасно повну вартість поставленого
йому товару в розмірі 83 057 грн. 51
коп. Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача 5 660 грн. 56
коп. пені (п. 7.1. договору) та 8 305 грн. 75
коп. штрафної неустойки
(п. 7.2. договору).

03.02.2014 року відповідачем через
канцелярію суду подано заяву про
розстрочення сплати заборгованості
при прийнятті рішення суду строком на
12 місяців відповідно до
графіку погашення. Вказана заява
мотивована складним фінансовим
становищем відповідача, наявністю
кредиторської заборгованості перед
іншими контрагентами, а також тим, що
арешт рахунків та майна боржника з
метою негайного виконання рішення,
унеможливить повне виконання ним
боргових зобов'язань перед кредиторами
і в майбутньому може призвести до
банкрутства. Однак, належних доказів у
підтвердження вказаних обставин,
заявником подано не було.

Представник позивача у ході судового
розгляду справи проти надання
відповідачу розстрочення сплати
заборгованості при прийнятті рішення
категорично заперечила, посилаючись на
те, що у відповідача було достатньо
часу для сплати боргу, однак будь - яких
проплат відповідачем здійснено не
було, навіть з моменту порушення
провадження у справі.

Крім цього, 26.02.2014 року відповідач подав
суду письмовий відзив на позовну заяву
б/н від 26.02.2014 року, в якому позовні
вимоги з врахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог в
сумі 97 023 грн. 82 коп., в тому числі
83 057 грн. 51 коп. заборгованості за
поставлений товар, 5 660 грн. 56 коп. пені
та 8 305 грн. 75 коп. штрафної
неустойки визнає у повному обсязі та
не заперечує проти їх стягнення.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін,

суд встановив:

1 жовтня 2012 року між сторонами спору був
укладений договір поставки м'ясо -
ковбасної продукції б/н. Згідно умов
даного договору постачальник (позивач)
взяв на себе зобов'язання постачати, а
покупець (відповідач) взяв на себе
зобов'язання приймати та оплачувати
м'ясні та ковбасні вироби (товар), за
асортиментом та цінами згідно
накладних, які є невід'ємними частинами
договору, на умовах передбачених
договором (п. 1.1. договору).

Розділом 2 договору сторони
передбачили, що товар постачається за
відпускними цінами виробника з
урахуванням вартості доставки та ПДВ.
Ціни на товар можуть змінюватися в
залежності від кон'юнктури ринку.
Покупець розраховується за товар, що
постачається за даним договором, в
безготівковому порядку або іншим
чином, що незаборонений
законодавством, протягом 30 - ти робочих
днів з моменту отримання товару (п. 2.3.
договору).

Пунктом 2.5. договору сторонами
встановлено, що прийняття товару по
накладній, що підписана представником,
або уповноваженою особою та завірена
печаткою (штампом) покупця є підставою
щодо узгодження асортименту, кількості
та ціни товару, строку поставки і не
може бути підставою для виникнення
суперечок у зв'язку з цим.

В пункті 5.8. договору сторони зазначили,
що перехід права власності та ризиків
на товар відбувається в момент
передачі партії товару покупцю та
підписання представником або
уповноваженою особою покупця
відповідної видаткової накладної в
пункті доставки. У випадку, якщо
чергова поставка товару по договору не
узгоджувалась сторонами у письмовому
вигляді, але товар був поставлений
постачальником і прийнятий покупцем,
покупець який прийняв товар,
зобов'язаний оплатити його у строки
передбачені договором та за ціною
вказаною у видатковій накладній на
товар (п. 5.9. договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України майново -
господарськими визнаються цивільно -
правові зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності
та регулюються Цивільним кодексом
України з врахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Таким чином, на день розгляду спору в
суді, обставини спору оцінюються судом
з огляду на правила Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України.

Статтею 265 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Крім того, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в

інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму (
ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю -
продаж, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає з
характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
купівлі - продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк.

На виконання умов вищезазначеного
договору позивач здійснив відповідачу
поставку товару на загальну суму 84 340
грн. 31 коп. Факт поставки позивачем
товару підтверджується видатковими
накладними № 6327 від 11.02.2013 року,
№ 6329 від 11.02.2013 року, № 7554 від
18.02.2013 року, № 8808 від 25.02.2013 року, № 8814
від 25.02.2013 року, № 10044 від 04.03.2013 року, №
10050 від 04.03.2013 року, № 1333 від 11.03.2013 року,
№ 12551 від 18.03.2013 року, № 13655 від 25.03.2013
року, № 13656 від 25.03.2013 року, № 14839 від
01.04.2013 року, № 16024 від 08.04.2013 року, № 17281
від 15.04.2013 року, № 17282 від 15.04.2013 року,
№ 18578 від 22.04.2013 року, № 19961 від 29.04.2013
року, № 19962 від 29.04.2013 року, № 22067 від
13.05.2013 року, № 22068 від 13.05.2013 року та № 23398
від 20.05.2013 року, які містяться у
матеріалах справи, підписані сторонами
і скріплені їх печатками. Однак,
покупець (відповідач) провів лише
часткову оплату за отриманий товар.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року №
996-ХІУ з наступними змінами та
доповненнями підтвердження здійснення
господарської операції відбувається
на підставі первинних документів, які
містять у собі відомості про
господарську операцію.

У зв'язку з частковим погашенням
заборгованості за поставлений товар,
за відповідачем, згідно даних позивача,
рахується заборгованість у розмірі 83 057
грн. 51 коп., що підтверджується також
актом звірки взаємних розрахунків між
сторонами спору станом на 21.01.2014 року,
підписаного обома сторонами та
скріпленого печатками. Фактом
укладення та підписання акту звірки
взаємних розрахунків між сторонами
спору станом на 21.01.2014 року відповідач
підтвердив та визнав заборгованість за
поставлений товар в розмірі 83 057 грн. 51
коп.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач неналежно виконав взяті на
себе зобов'язання, не оплатив повну
вартість поставленого товару, в зв'язку
з чим за ним рахується заборгованість в
розмірі 83 057 грн. 51 коп. Позовні вимоги в
частині стягнення суми заборгованості
за поставлений товар в розмірі 83 057 грн.
51 коп. доведені доданими до матеріалів
справи документальними доказами,
відповідачем визнані.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
встановлено вільне укладення договору
сторонами, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
зазначено, що договори укладені між
сторонами по справі, як цивільно -
правові правочини є правомірними на
час розгляду справи, оскільки їх
недійсність прямо не встановлено
законом, та вони не визнані судом
недійсними, тому зобов'язання за цими
договорами мають виконуватися
належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України від
16.01.2003 року № 436 - IV, ст. 526
Цивільного кодексу України від
16.01.2003 року № 435 -IV, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства. Порушене право позивача
підлягає захисту шляхом стягнення на
його користь 83 057 грн. 51 коп.
заборгованості за поставлений товар.

Позивач звернувся з вимогою про
стягнення з відповідача пені у розмірі
5 660 грн. 56 коп.

Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. У разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що у
випадку несвоєчасної оплати товару
покупець (відповідач) зобов'язаний
сплатити на користь постачальника
(позивача) пеню, що обчислюється від
вартості несвоєчасно оплачених
товарів за кожен день прострочення
платежу в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діє у період за який
нараховується пеня.

Таким чином, позивачем за несвоєчасне
виконання відповідачем грошового
зобов'язання нарахована пеня, яка
визначена з врахуванням обмеження її
розміру подвійною обліковою
ставкою НБУ відповідно до Закону
України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22 листопада 1996 року N
543/96-ВР та ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, складає 5 660
грн. 56 коп., підлягає стягненню з
відповідача.

Крім того, позивач звернувся з вимогою
про стягнення з відповідача штрафної
неустойки у розмірі 8 305 грн. 75 коп.

Пунктом 7.2. договору сторони
передбачили, що у випадку, коли
прострочення оплати перевищує 20
календарних днів, покупець (відповідач)
додатково до санкцій, передбачених п.
7.1. договору зобов'язаний сплатити на
користь постачальника (позивача)
штрафну неустойку у розмірі 10% від суми
простроченої заборгованості.

Таким чином, позивачем за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання
нарахована штрафна неустойка у розмірі
8 305 грн. 75 коп., підлягає стягненню з
відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості за
поставлений товар, пені та штрафної
неустойки, документально доведеними,
обґрунтованими та визнаними
відповідачем. Таким чином, позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ст.121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення,
ухвали, постанови, змінити спосіб та
порядок їх виконання. Господарський
суд зазначає, що підставою для
розстрочки виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши подані документи, суд
дійшов висновку про відсутність
обставин, що ускладнюють виконання
рішення господарського суду, у зв'язку
з чим у задоволенні заяви відповідача
від 03.02.2014 року про розстрочення сплати
заборгованості при прийнятті рішення
суду строком на 12 місяців слід
відмовити у повному обсязі.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача у відповідності до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України у розмірі 1 948 грн. 50 коп.
на відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Керуючись ст. ст. 204, 549, 627, 629, 655, ч. 1 ст. 692,
ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, ч.
1 ст. 175, ст. 193, 230-232, ст. 265 Господарського
кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Закарпатська
торгова компанія", м. Хуст, вул.
Карпатської Січі, буд. 40, офіс 4 (код
ЄДРЮОФОП 38267615) на користь Приватного
підприємства „Колос", м. Чернівці, пл.
Театральна, 6 (код ЄДРЮОФОП
14257808) суму 97 023 (Дев'яносто сім тисяч
двадцять три гривень) грн. 82 коп., в тому
числі 83 057 (Вісімдесят три тисячі
п'ятдесят сім гривень) грн. 51 коп.
заборгованості за поставлений товар, 5
660 (П'ять тисяч шістсот шістдесят
гривень) грн. 56 коп. пені та 8 305 (Вісім
тисяч триста п'ять гривень) грн. 75 коп.
штрафної неустойки, а також суму 1 948
(Одна тисяча дев'ятсот сорок вісім
гривень) грн. 50 коп. на відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Закарпатська торгова компанія", м.
Хуст про розстрочення сплати
заборгованості відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.03.2014 року

Суддя
Пригара Л.І.