ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.2014
Справа № 905/377/14
Господарський суд Донецької області, у
складі судді Огороднік Д.М., при
секретарі судового засідання
Коровіній І.С. розглянувши матеріали

за позовомПриватного підприємства
"Елеком"до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донецька
фармацевтична компанія "Софора"про
стягнення 60600,00грн.Представники сторін:
від позивача: від відповідача:
Андрієнко О.В. представник за
довіреністю; не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Приватного підприємства
"Елеком" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донецька
фармацевтична компанія "Софора" про
стягнення 60600,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
умови договору поставки №10 від 01.10.2013 в
частині своєчасної та повної оплати
вартості переданого відповідачу
товару, у зв'язку з чим заборгованість
відповідача становить 60600,00грн.

На підтвердження вказаних обставин,
позивач надав належним чином завірені
копії: договору поставки №10 від 01.10.2013;
видаткових накладних №4 від 01.10.2013, №5
від 02.10.2013; акту звіряння за період з
вересеня 2013 по листопад 2013.

Відповідач подав відзив на позовну
заяву, в якому зазначив, що позивач
дійсно поставив продукцію на користь
відповідача на загальну суму 60600,00грн.
Проте, відповідач не має можливості
оплатити поставлений товар, оскільки
на поточному рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю "Донецька
фармацевтична компанія "Софора"
відсутні кошти. Окрім того, відповідач
просить суд розглянути справу без
участі представника Товариства з
обмеженою відповідальністю "Донецька
фармацевтична компанія "Софора".

В судовому засіданні призначеному на
25.02.2014 позивач з'явився, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, подав
документи для залучення до матеріалів
справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився.

Представники позивача та відповідача
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляли, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши їх пояснення позивача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд

В С Т А Н О В И В:

01.10.2013 між Приватним підприємством
"Елеком", як постачальником (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Донецька
фармацевтична компанія "Софора", як
покупцем (відповідач) підписано
договір поставки №10.

Згідно п.1.1 договору продавець
зобов'язується продати і поставити, а
покупець зобов'язується купити та
прийняти у продавця продукцію за
цінами вказаними в товарних накладних,
які є невід'ємною частиною даного
договору.

Відповідно до п. 2.1. загальна вартість
постачаємого товару визначається в
видаткових накладних які є невід'ємною
частиною даного договору.

Пунктом 4.1. передбачено, що продукція
постачається на адресу, погоджену
сторонами на умовах Інкотермс 2000.

Відповідно до п. 5.1. договору покупець
оплачує продавцю вартість продукції
визначеної в товарних накладних
протягом 30 банківських днів з моменту
поставки продукції на підставі
виставленого рахунку на оплату.

Згідно п. 5.2. сума договору складається
з сум вказаних у відповідних
видаткових накладних, підписаних обома
сторонами.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє до 31.12.2013. Якщо
жодна з сторін договору не повідомила
про свій намір розірвати даний договір,
договір продовжує діяти ще один рік.

На виконання умов договору, позивач
передав відповідачу товар на загальну
суму 60600,00грн. з урахуванням ПДВ, що
підтверджується видатковими
накладними №4 від 01.10.2013 на суму
55000,00грн., №5 від 02.10.2013 на суму 5600грн.,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Оскільки відповідачем отримано товар,
відповідно до вищезазначених
накладних, у позивача без будь-яких
зауважень, оплата повинна
здійснюватись в терміни, передбачені
сторонами у договорі.

Однак, як зазначає позивач, відповідач
вартість отриманого товару за
вищезазначеними видатковими
накладними не оплатив, у зв'язку з чим
виникла заборгованість за поставлений
товар у розмірі 60600,00грн.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм ст. 712 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного
кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. У разі прострочення сплати за
товар продавець має право вимагати
сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до умов
укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як роз"яснено в п.п.1.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" передбачено, що -
якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530
Цивільного кодексу України. Цією
нормою передбачено, між іншим, і
можливість виникнення обов'язку
негайного виконання; такий обов'язок
випливає, наприклад, з припису частини
першої статті 692 ЦК України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 Цивільного кодексу
України.

Відповідач умови п. 5.1 договору у
повному обсязі не виконав, а саме не
перерахував позивачу протягом 30
банківських днів з моменту поставки
товару кошти у розмірі 60600,00 грн.

Сума заборгованості відповідача перед
позивачем складає 60600,00грн., яка
повністю визнана відповідачем у
відзиві на позовну заяву.

За таких обставин , суд вважає позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу у розмірі 60600,00грн.
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням
ст.ст. 32-36 Господарського
процесуального кодексу України, слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Беручи до уваги викладене суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Донецька
фармацевтична компанія "Софора" (83120,
м.Донецьк, вул. Петровського, буд. 93, кв.
60, з будь якого рахунку
виявленого державним виконавцем під
час виконавчого провадження) на
користь Приватного підприємства
"Елеком" (83111, м.Донецьк, вул. Салтикова
Щедріна, буд.26, кв.30, )
основний борг у розмірі 60600 (шістдесят
тисяч шістсот) грн. 00 коп., судовий збір
у розмірі у розмірі 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00коп.

3. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Суддя
Д.М.
Огороднік Дата складення повного
тексту рішення 03.03.2014