ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.03.2014р.
Справа № 905/7795/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Сич Ю. В.

при секретарі судового засідання
Толкунової Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю
проектно-будівельного підприємства
«Азовінтекс», м.Маріуполь про
розстрочення та відстрочення
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 18.12.2013р. по справі
№905/7795/13

за первісним позовом Казенного
підприємства «Південукргеологія»,
м.Дніпропетровськ (ідентифікаційний
код 01432150)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю
проектно-будівельного підприємства
«Азовінтекс», м.Маріуполь
(ідентифікаційний код 24155428)

про зобов'язання відповідача прийняти
роботи по договору №25/4 від 28.12.2010р. та
підписати акт виконаних
геологорозвідувальних робіт від
22.05.2011р.;стягнення заборгованості в
сумі 50320,80грн., пені в сумі 17066,07грн., 3%
річних у розмірі 2845,54грн., штрафу в сумі
3522,46грн.

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
проектно-будівельного підприємства
«Азовінтекс», м.Маріуполь
(ідентифікаційний код 24155428)

до Казенного підприємства
«Південукргеологія»,
м.Дніпропетровськ (ідентифікаційний
код 01432150)

про зобов'язання казенного
підприємства «Південукргеологія»
повернути ТОВ «ПБП «Азовінтекс» суму
попередньої оплати у розмірі 48000,00грн.

за участю представників сторін:

від стягувача: не з'явився,

від боржника: Ніколенко І.В. за
довіреністю №522/ю-52 від 03.01.2014р.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 18.12.2013р. по справі
№905/7795/13 первісні позовні вимоги
задоволено частково та стягнуто з
відповідача на користь позивача суму
основної заборгованості у розмірі
50320,80грн., 3% річних у розмірі 2841,36грн.,
пеню у розмірі 651,90грн., штраф у розмірі
3522,46грн., судовий збір у розмірі 1337,51грн.
У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 12.02.2014р.
вищезазначене рішення залишено без
змін.

17.02.2014р. на адресу господарського суду
Донецької області надійшла заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю
проектно-будівельного підприємства
«Азовінтекс», м.Маріуполь про
розстрочення та відстрочення
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 18.12.2013р. по справі
№905/7795/13, за якою заявник просив суд
відстрочити виконання рішення суду на 2
місяці та розстрочити виконання
рішення суду на три місці рівними
платежами.

У зв'язку із закінченням апеляційного
провадження на адресу господарського
суду Донецької області повернулись
матеріали справи №905/7795/13.

27.02.2014р. господарським судом Донецької
області видано наказ на примусове
виконання рішення суду по справі
№905/7795/13 на підставі ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалою від 28.02.2014р. господарський суд
Донецької області призначив
вищевказану заяву до розгляду в межах
строку, передбаченого приписами статті
121 Господарського процесуального
кодексу України.

В обґрунтування вищевказаної заяви
боржник посилається на той факт, що на
даний час виконання рішення
господарського суду у справі №905/7795/13 є
вкрай складним для ТОВ «ПБП
«Азовінтекс», оскільки останній
знаходиться у дуже важкому фінансовому
стані. Зазначає, що відповідач по мірі
надходження грошових коштів за
виконанні роботи та поставлену
продукцію, робить все необхідне для
повного розрахунку по своїх
зобов'язаннях, однак у теперішніх
умовах та за існуючих обставин це
фактично неможливо та може призвести
до банкрутства. Також зазначив, що ТОВ
«ПБП «Азовінтекс» мало наміри
розрахуватися з позивачем за рахунок
коштів, які мали надійти від боржника -
ПАТ «Турбота» у сумі 1464505,53грн., які були
стягнуті з останнього на підставі
рішення господарського суду м.Києва, та
за якими відкрито виконавче
провадження ВП №38842821. Однак, з моменту
відкриття виконавчого провадження
жодної гривні на рахунок відповідача
не надійшло. Крім того, зазначив, що не
погашається заборгованість і інших
боржників перед ТОВ «ПБП «Азовінтекс».
Також зауважив, що виконання рішення
суду в зазначений період може привести
до банкрутства підприємства та ще
більше скорочення працівників ніж
того, що вже проводиться на
підприємстві згідно наказу №8-О від
04.02.2014р.

На підтвердження своїх доводів боржник
надав копії ухвали господарського суду
Луганської області від 11.11.2013р. у справі
№28/182/2011 про розстрочку виконання
рішення, постанови Донецького
апеляційного господарського суду від
11.12.2013р. по справі №28/182/2011, постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП №38842821 від 12.07.2013р., постанови про
арешт коштів боржника від 2908.2013р. ВП
№39550045, наказу №8-0 від 04.02.2014р., заявку на
участь в конкурентних процедурах №522/4
від 08.01.2014р.

11.03.2014р. боржником до суду надано
уточнення до заяви про надання
розстрочки, за яким зазначено, що
останній просить суд розстрочити
виконання судового рішення на 3 місяці
рівними платежами у зв'язку з важким
фінансовим становищем, встановивши
наступний графік розстрочки: перший
платіж 19558,01грн. до 20.03.2014р., другий
платіж 19558,01грн. до 20.04.2014р., третій
платіж 19558,00грн. до 20.05.2014р.

Також до вказаних уточнень боржник
надав копії договору про надання
транспортних послуг та послуг
будівельної техніки №522/2012-90ТУ від
07.08.2012р., заявки про надання
транспортних послуг, заявки на
будівельну техніку, договірної
вартості наданих послуг, додаткових
угод №1 від 14.08.2012р., №2 від 03.12.2012р. до
договору, акту звіряння взаємних
розрахунків.

11.03.2014р. стягувачем надано відзив на
заяву про надання розстрочки та
відстрочки виконання судового рішення
по справі №905/7795/13, за змістом якого
останній не заперечує щодо розстрочки
рішення господарського суду Донецької
області від 18.12.2013р. по справі №905/7795/13
на два місяці рівними платежами.
Зауважив, що перший платіж у розмірі
29337,02грн. ТОВ ВБП «Азовінтекс» повинно
сплатити до 20.03.2014р. включно, другий
платіж у розмірі 29337,01грн. ТОВ ВБП
«Азовінтекс» повинно сплатити до
20.04.2014р. включно. Також зазначив, що
проти відстрочки виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 18.12.2013р. по справі №905/7795/13 КП
«Південукргеологія» заперечує.

Розглянувши матеріали заяви,
господарським судом встановлено
наступне:

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Отже, в розумінні наведеної норми
відстрочка означає виконання рішення
через певний проміжок часу,
встановлений господарським судом,
після усунення обставин, що
унеможливлюють його виконання у
встановлені чинним законодавством
строки.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом.

Як вбачається з вищезазначеної норми,
питання задоволення заяви сторони у
справі про відстрочення, розстрочення
виконання рішення суду вирішується
судом в кожному конкретному випадку,
виходячи з особливого характеру
обставин справи, що унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочення,
розстрочення виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом.

Вирішуючи питання про відстрочку,
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси обох сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Поряд з цим, зазначена стаття не
обмежує право господарського суду
певними обставинами, при наявності
яких господарський суд може
відстрочити, розстрочити виконання
прийнятого ним рішення, проте
визначальним фактором при наданні
відстрочення та розстрочення є
винятковість цих випадків та їх
об'єктивний вплив на виконання
судового рішення.

При цьому господарський суд повинен
враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк чи
попередньо встановленим способом, але,
перш за все, повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення та не допускати їх
настання.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №9
від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового рішення
про надання розстрочки або відстрочки
виконання рішення суду має бути
покладений обґрунтований висновок про
наявність обставин, що ускладнюють або
роблять неможливим його виконання. З
цією метою, під час вирішення питання
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, суди повинні
врахувати матеріальні інтереси обох
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

У заяві про відстрочення та
розстрочення виконання рішення суду
Товариство з обмеженою
відповідальністю
проектно-будівельного підприємства
«Азовінтекс», м.Маріуполь вказує на те,
що виконання рішення суду у
встановлені чинним законодавством
строки є неможливим, у зв'язку з
скрутним фінансовим станом товариства
та, що сплата заявленої позивачем до
стягнення суми заборгованості
унеможливить повне виконання
грошових зобов'язань перед кредиторами
і в майбутньому призведе до
банкрутства товариства боржника.

На підтвердження доводів заяви
посилається на наказ Товариства з
обмеженою відповідальністю
проектно-будівельного підприємства
«Азовінтекс», м.Маріуполь №8-о від
04.02.2014р., за яким прийнято рішення щодо
скорочення з 15.04.2014р. штату працівників
підприємства на 114,75 штатних одиниць, у
зв'язку із зниженням на 30%
запланованого на 2014 рік обсягу
будівельно-монтажних робіт у
порівнянні з 2013р.

Згідно із ст. 129 Конституції України
однією з засад судочинства є
змагальність.

Статтями 4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлений принцип господарського
судочинства, згідно з яким кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного,
змагальність полягає в тому, що сторони
у процесуальній формі доводять перед
судом свою правоту, за допомогою
доказів переконують суд у правильності
своєї правової позиції.

Відповідно до ст.36 Господарського
процесуального кодексу України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку щодо часткового задоволення
заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю
проектно-будівельного підприємства
«Азовінтекс», м.Маріуполь про
відстрочення та розстрочення
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 18.12.2013 року у
справі №905/7795/13, розстрочивши виконання
рішення суду на 2 місяці шляхом сплати
першого платежу у розмірі 29337,02грн. до
20.03.2014р., другого платежу у розмірі
29337,01грн. до 20.04.2014р.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.4-3, 33, 36, 43, 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю
проектно-будівельного підприємства
«Азовінтекс», м.Маріуполь про
розстрочення та відстрочення
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 18.12.2013р. по справі
№905/7795/13 - задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 18.12.2013р. по справі 905/7795/13 на 2 місяці
шляхом сплати першого платежу у
розмірі 29337,02грн. до 20.03.2014р., другого
платежу у розмірі 29337,01грн. до 20.04.2014р.

Дана ухвала набирає чинності у день її
ухвалення судом (11.03.2014р.).

Суддя
Ю.В. Сич