ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 березня 2014 р.
Справа № 903/13/14

Господарський суд Волинської області,
розглянувши матеріали по справі

за позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "М.Ж.К."

про стягнення 23 890,86грн.

Суддя Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: н/в

від відповідача: н/в

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "ПЗУ Україна"
звернулось з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." про
відшкодування в порядку регресу шкоди
внаслідок затоплення приміщення за
адресою м. Луцьк, пр-т Соборності, 14А в
розмірі 23 890,86грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 14.02.2008р. між ФОП ОСОБА_1 та
ВАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" був
укладений договір майнового
страхування серії КТ №00817, предметом
якого є страхування внутрішнього
оздоблення приміщення (чистове
покриття підлоги, стін та стелі, в т.ч.
внутрішнє столярне оздоблення) за
адресою м. Луцьк, пр-т Соборності, 14А.

22 лютого 2008 року сталось
затоплення приміщення по пр-ті
Соборності, 14А у м.Луцьку.

25.02.2008р. ФОП ОСОБА_1 звернувся із
заявою про настання страхового
випадку.

01.04.2008р., 18.04.2008р. відбулися
чергові затоплення приміщення за
вказаною адресою, що стверджується
актами комісій ТзОВ «М.Ж.К.».

11.11.2008р. позивач відмовив
страхувальнику у виплаті страхового
відшкодування через порушення
останнім експлуатаційних норм.

27.05.2010р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Волинської
області з позовом про стягнення з ВАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» 23
756,00грн. та ТзОВ «М.Ж.К.» 16 190,00грн.
заподіяних збитків.

31.05.2011р. рішенням господарського
суду Волинської області позов
задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ
«М.Ж.К.» 11 429,00грн. заподіяних збитків; у
стягненні з ВАТ СК «ПЗУ «Україна» 23
756,00грн. збитків відмовлено.

31.08.2011р. постановою Рівненського
апеляційного господарського суду
рішення господарського суду
Волинської області від 31.05.2011р. в
частині задоволення позову скасовано,
прийнято нове рішення, яким у позові
відмовлено. В решті частині рішення
суду від 31.05.2011р. залишено без змін.

29.11.2011р. постановою Вищого
господарського суду України рішення
господарського суду Волинської
області від 31.05.2011р. та постанова
Рівненського апеляційного
господарського суду від 31.08.2011р.
скасовані, прийнято нове рішення, яким
позов задоволено, стягнуто з ВАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» 23
756,00грн. та ТзОВ «М.Ж.К.» 16 190,00грн.
збитків.

07.02.2012р. позивач на підставі страхового
акту №700/КТ.00817/02-08 від 06.02.2012р.,
розрахунку суми страхового
відшкодування, розпорядження
№700/КТ.00817/02-08 від 06.02.2012р., здійснив
виплату страхового відшкодування на
користь страхувальника в розмірі 23
756,00грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №1072, 1074 від 07.02.2012р. та
оплатив витрати по сплаті державного
мита в сумі 134,86грн. (а.с. 28, 29).

07.05.2012р. позивач звернувся до ТзОВ
«М.Ж.К.» з регресною вимогою
№700/КТ.00817/02-08-01/ИР від 06.02.2012р. про
відшкодування шкоди внаслідок виплати
страхового відшкодування на користь
страхувальника в розмірі 23 890,86грн.

19.07.2012р. відповідач листом №1095/6
повернув лист-вимогу у зв'язку із
безпідставністю вимог (а.с. 30-31).

Позивач просить відшкодувати шкоду,
посилаючись на ст.ст. 993, 1166 ЦК України,
ст.27 Закону України «Про страхування»,
ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Відповідач у відзиві від 18.02.2014р. позов
заперечив, мотивуючи тим, що всупереч
ст.ст. 32, 33 ГПК України позивачем не було
надано жодних доказів, які
підтверджують вину ТзОВ "М.Ж.К." у
затопленні приміщень по пр. Соборності
14 А, в м.Луцьку, які належать ФОП ОСОБА_1

Зазначив, що у справі №2/145-40 від
28.07.2011 р., на яку посилається позивач в
обґрунтування вимог, розглядався спір
про затоплення приміщення по пр.
Соборності, 14 А в м. Луцьку, що відбулися
за період з 19.07.2007 р. по 10.01.2008р. Однак, по
справі від 29.11.2011 р. № 04/95-40, за якою
пред'явлений регресний позов,
розглядалися затоплення, що відбулися
по пр. Соборності, 14 А в м. Луцьку 22
лютого, 01 квітня та 18 квітня 2008 року.

Колегією суддів Вищого господарського
суду України у постанові від 29.02.2011р.
було застосовано приписи ст. 35 ГПК
України лише для встановлення вини
ТзОВ "М.Ж.К." на суму 11 429,00 грн. З
постанови Рівненського апеляційного
господарського суду від 31.08.2011 року №
04/95-40 вбачається, що в поданій до суду
позовній заяві позивач ФОП ОСОБА_1
розділив свої вимоги на дві частини. По
факту підтоплень, що стались 22 лютого
2008 року, 1 квітня 2008 року та 18 квітня 2008
року, ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до
ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на
суму 23 756 грн.; факту підтоплень, що
сталися 9 січня 2010 року та 9 лютого 2010
року, ФОП ОСОБА_1 - до ТзОВ "М.Ж.К." на суму
11 429,00 грн.

В частині задоволення позовних вимог
ФОП ОСОБА_1 до ПАТ "Страхова компанія
"ПЗУ Україна" за затоплення, що
відбулися 22.02.2008 року, 01.04.2008 року,18.04.2008
року, на суму 23 756,00 грн. касаційна
інстанція у постанові від 29 листопада
2011 року № 04/95-40 не посилається на
імперативні приписи ч. 2 ст.35 ГПК
України, про які зазначає позивач. Тому
факт вини ТзОВ "М.Ж.К." в затопленні, що
відбулися у період з 22.02.2008 р. по 18.04.2008
року, не доведений.

Зазначив, що житловий будинок № 14А по
пр. Соборності в м. Луцьку будувався за
кошти державного бюджету, зданий в
експлуатацію в 1990 році та належить до
державного житлового фонду.

Рішенням виконавчого комітету Луцької
міської ради від 28.12.2006 року №695-1 "Про
визначення виконавців
житлово-комунальних послуг у житловому
фонді комунальної власності
територіальної громади міста Луцька"
визначено виконавців послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій - підприємства
та організації, що надають послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій для потреб
споживачів (житлово-комунальні
підприємства № 1, 2, 3, 5, 6, 7, 11,
житлово-експлуатаційна контора № 8,
житлово-будівельних кооперативів,
товариство "М.Ж.Ж.", об'єднання
співвласників багатоквартирних
житлових будинків, будинкові комітети,
статути яких передбачають
обслуговування житлового фонду
комунальної власності).

Структура та вартість послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій затверджена
рішенням Луцького міськвиконкому № 405
від 06.12.2005 року.

Кошти на капітальний ремонт будинків
виділяються виконавчими комітетами
відповідних рад при плануванні
економічного і соціального розвитку
населеного пункту.

На житловий будинок № 14 А по пр.
Соборності в м. Луцьку станом на 2008 рік
виділення коштів не передбачалось.

У письмових поясненнях від 26.02.2014р.
№01-29/1932/14 відповідач позов заперечив,
додатково зазначивши, що на території
обслуговування товариства "М.Ж.К."
знаходиться будинок №14А на
пр.Соборності, що зданий в експлуатацію
в 1990 році. У вказаному житловому
будинку присутнє
вбудовано-прибудоване нежитлове
приміщення (магазин "Троянда"), яке
обслуговується його власниками.
Вбудовано-прибудоване нежитлове
приміщення складається з двох
поверхів: підвалу та першого поверху.
Над першим поверхом нежитлового
приміщення розміщений технічний
поверх. На технічному поверсі, який
знаходиться над торговими, складськими
та офісними приміщеннями магазину
"Троянда", розміщена розводка
внутрішньобудинкових систем
загального користування, а саме: труб
холодного і гарячого водопостачання,
каналізації та водовідведення.

Частина 2 ст. 382 ЦК України унормовує, що
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

З вищевикладеного випливає, що
технічний поверх будинку №14 а на пр.
Соборності у м. Луцьку являється
спільною сумісною власністю власників
приміщення, а гідроізоляція призначена
для забезпечення захисту будівельних
конструкцій нежитлових приміщень від
проникнення води та її негативного
впливу на матеріал конструкцій.

Так, самостійно провівши гідроізоляцію
підлоги технічного поверху, власники
магазину "Троянда" в повній мірі взяли
на себе відповідальність за збереження
цілісності свого майна. Таким чином,
поклали на себе ризик випадкового
знищення та пошкодження (псування)
майна, як це передбачено ст. 323 ЦК
України.

Факт проведення капітального ремонту
гідроізоляції підлоги технічного
поверху підтверджується листом ТзОВ
"Троянда" від 27.07.2005р. №27, висновком
спеціаліста №0-282 будівельно-технічної
експертизи від 22.08.2008р. та висновком
судової будівельно-технічної
експертизи №0673 від 29.12.2010 року.

Заперечує вину товариства, мотивуючи
тим, що причиною затоплення по вказаних
фактах є невиконання наявною
гідроізоляцією технічного поверху по
пр. Соборності, 14 А в м. Луцьку, яка не
відповідає проектній документації та
вимогам будівельних норм СНиП 2.03.13-88
«Полы» в частині влаштування
необхідного ухилу, наявності місць
відставання шару гідроізоляції від
основи, відсутності бетонного плінтусу
та виводів її в місцях примикання до
стін на висоту не менше 300мм.
Функціональне призначення якої -
забезпечення захисту будівельних
конструкцій від проникнення води та її
негативного впливу на матеріал
конструкцій.

До пояснень долучив копії листа №27 від
27.07.2005р., висновку спеціаліста
будівельно-технічної експертизи №0-282
від 22.08.2008р., висновку судової
будівельно-технічної експертизи №0673
від 29.12.2010р. по справі №2/145-40 за позовом
підприємця ОСОБА_1 до ТзОВ «М.Ж.К.» про
стягнення 23 756,00грн. матеріальної шкоди,
докази направлення позивачу письмових
пояснень від 26.02.2014р. та відзиву від
18.02.2014р. (описи вкладень до цінного
листа, фіскальний чек органів
поштового зв'язку від 18.02.2014р., 26.02.2014р.).

Позивач у поясненнях №96/2012-11/ИР від
27.02.2014р. (вхід. №01-29/2075/14 від 03.04.2014р.) в
запереченнях на відзив вказав, що 23.03.2007
р. між Департаментом
житлово-комунального господарства і
будівництва Луцької міської ради та
відповідачем був укладений договір про
надання послуг з утримання житлових
будинків і споруд та прибудинкових
територій комунальної власності м.
Луцька, зокрема будинку № 14А по пр.
Соборності.

У відповідності до цього договору та
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
Наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005 р. №76
відповідач повинен здійснювати
технічне обслуговування жилих
будинків, а саме роботи, спрямовані на
підтримку справності елементів
будівель чи заданих параметрів та
режимів роботи технічного обладнання.
Контроль за технічним станом
здійснюється шляхом впровадження
системи технічного огляду житлових
будинків - проведення планових та
позапланових оглядів.

Протиправна поведінка відповідача
проявилася у бездіяльності.
Відповідач, допустивши затоплення, не
виконав обов'язку по належному
утриманню будинку. Крім того, сам
визнає свою вину у листі № 1712 від 24.09.2008
р., скерованому позивачу, вказуючи, що
приміщення, належне ФОП ОСОБА_1
затоплює регулярно, за період з 01.01.2005 р.
по 14.02.2008 р. сталося 7 затоплень.

Відповідач, знаючи про неналежну
гідроізоляцію підлоги технічного
поверху, що спричинило постійні
підтоплення приміщень ФОП ОСОБА_1,
зачинив двері технічного поверху з
"неналежно гідроізольованою підлогою"
та всупереч п.п.2.4.1; 2.8.2; 3,1.7. Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій не вирішив
питання щодо ремонту підлоги та
запобігання аварійних ситуацій.

Причинний зв'язок між заподіянням
шкоди затопленням і бездіяльністю
відповідача полягає у тому, що труби
водопостачання і водовідведення, які
знаходяться на технічному поверсі
будинку по пр. Соборності, 14а, не були
своєчасно замінені або полагоджені
відповідачем. Витік води з внутрішньо
будинкових труб, які знаходяться на
технічному поверсі над магазином
«Троянда», призвів до пошкодження
магазину.

Вважає вину відповідача доведеною
вищевказаними обставинами та рішенням
Вищого господарського суду України від
29.11.2011 р. по справі № 04/95-40.

Вважає твердження відповідача про те,
що приписи ст. 35 ГПК України
застосовувалися Вищим господарським
судом України лише для встановлення
вини відповідача на суму 11 429,00 грн.
безпідставними та необґрунтованими,
так як відповідач, посилається на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 31.08.2011 р., яка
була скасована постановою ВГСУ від
29.11.2011 р. і є нечинною, а також виходячи з
того, що ВГСУ у цій постанові не
погоджується із висновками
апеляційного суду про наявність
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог до відповідачів - ТзОВ
"М.Ж.К." та ПрАТ СК "ПЗУ Україна",
посилаючись саме на імперативні
приписи ч. 2 ст. 35 ГПК України.

Розгляд справи згідно зі ст.77 ГПК
України відкладався у зв'язку з
неподанням витребуваних доказів по
справі та необхідністю витребування
додаткових доказів.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод стосовно
розгляду справи упродовж розумного
строку, враховуючи те, що сторони
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, та про те,
що у разі неявки в судове засідання
спір буде розглянуто за наявними в
справі матеріалами, явку сторін не було
визнано обов'язковою, спливає строк
розгляду спору, імперативно визначений
ст.69 ГПК України, господарський суд,
визнавши зібрані докази достатніми для
розгляду спору за наявними в справі
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України, -

встановив:

14.02.2008р. між ФОП ОСОБА_1 та ВАТ "Страхова
компанія "ПЗУ Україна"
(правонаступником якого є приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "ПЗУ Україна", що
стверджується п. 1.1 статуту ПАТ
"Страхова компанія "ПЗУ Україна",
затвердженого позачерговими
загальними зборами акціонерів від
30.06.2011р. протокол №40, а.с. 39-53) був
укладений договір майнового
страхування серії КТ №00817, предметом
якого є страхування внутрішнього
оздоблення приміщення (чистове
покриття підлоги, стін та стелі, в т.ч.
внутрішнє столярне оздоблення) за
адресою м. Луцьк, пр-т Соборності, 14А
(а.с. 10-13).

Договором встановлено загальну
страхову суму в розмірі 70 000,00 грн.,
безумовну франшизу в розмірі 1% від
страхової суми по кожній групі майна,
але не менше 500,00грн. по страховому
випадку, страхову премію - 210,00грн.

22 лютого 2008 року сталось затоплення
приміщення по пр-ті Соборності, 14А у
м.Луцьку, що стверджується актом
комісії ТзОВ «М.Ж.К.» (а.с. 16).

25.02.2008р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до
ВАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" із
заявою про настання страхового випадку
22.02.2008р., зазначивши причину настання
події - затоплення з технічного
поверху, розміщеного над приміщенням;
проникнення води через стелю;
пошкодження внутрішнього оздоблення
водою (а.с. 14).

01.04.2008р., 18.04.2008р. відбулися
чергові затоплення приміщення за
вказаною адресою, що стверджується
актами, складеними комісійно трьома
представниками ТзОВ "М.Ж.К." (а.с. 17, 18).

У актах від 22.02.2008р., 01.04.2008р., 18.04.2008р.
зазначено, що «відбулось підтоплення
приміщення підприємця ОСОБА_1 в
результаті засмічення центральної
каналізації діаметром 150мм. В
результаті підтоплення нанесені
наступні збитки, зазначені в актах
(замочені стеля стіни,міжпанельні
шви)».

20 травня 2008 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до
ВАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" із
заявою про настання страхового випадку
18.04.2008р.(а.с. 15).

11.11.2008р. листом №795-11 ВАТ "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" відмовило
страхувальнику у виплаті страхового
відшкодування через порушення
останнім експлуатаційних норм, а саме:
роботи по гідроізоляції підлоги
технічного поверху виконані
відповідачем з порушенням вимог,
встановлених нормативними
документами, які обумовлюють ефективну
експлуатацію будівлі та її елементів
(а.с. 19).

27.05.2010р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Волинської
області з позовом про стягнення з ВАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» 23
756,00грн. та ТзОВ «М.Ж.К.» 16 190,00грн.
заподіяних збитків (а.с. 20-21).

31.05.2011р. рішенням господарського
суду Волинської області позов
задоволено частково. Стягнуто з ТЗОВ
«М.Ж.К.» 11 429,00грн. заподіяних збитків; у
стягненні з ВАТ СК «ПЗУ «Україна» 23
756,00грн. збитків відмовлено.

31.08.2011р. постановою Рівненського
апеляційного господарського суду
рішення господарського суду
Волинської області від 31.05.2011р. в
частині задоволення позову скасовано,
прийнято нове рішення, яким в позові
відмовлено. В решті частині рішення
суду від 31.05.2011р. залишено без змін.

29.11.2011р. постановою Вищого
господарського суду України рішення
господарського суду Волинської
області від 31.05.2011р. та постанова
Рівненського апеляційного
господарського суду від 31.08.2011р.
скасовані, прийнято нове рішення, яким
позов задоволено, стягнуто з ВАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» 23
756,00грн. та ТзОВ «М.Ж.К.» 16 190,00грн.
збитків (а.с. 22-23).

07.02.2012р. позивач на підставі страхового
акту №700/КТ.00817/02-08 від 06.02.2012р.,
розрахунку суми страхового
відшкодування, розпорядження
№700/КТ.00817/02-08 від 06.02.2012р. (а.с. 24-27)
здійснив виплату страхового
відшкодування на користь
страхувальника в розмірі 23 756,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№1072 від 07.02.2012р.; платіжним дорученням
№1074 від 07.02.2012р. оплатив витрати по
сплаті державного мита в сумі 134,86грн.
(а.с. 28, 29).

07.05.2012р. позивач звернувся до ТзОВ
«М.Ж.К.» з регресною вимогою
№700/КТ.00817/02-08-01/ИР від 06.02.2012р. (а.с. 30).

19.07.2012р. відповідач листом №1095/6
відмовився відшкодовувати заподіяну
шкоду у зв'язку з безпідставністю вимог
(а.с.31), що стало підставою для звернення
позивача до суду.

Статтею 979 ЦК України та ст. 16 Закону
України «Про страхування» визначено,
що за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 25 ЗУ "Про страхування"
визначено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката) (ст.990 ЦК
України).

Страхове відшкодування за договором
страхування, оформленого страховим
сертифікатом серії КТ №00817 від 14.02.2008р.,
позивач виплатив платіжним дорученням
№1072 від 07.02.2012р. в сумі 23 756,00грн.,
платіжним дорученням №1074 від 07.02.2012р.
відшкодував витрати по сплаті
державного мита в сумі 134,86грн. (а.с. 28, 29).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про
страхування", ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

В даному випадку, позивач, сплативши
страхове відшкодування страхувальнику
платіжним дорученням №1072 від 07.02.2012р. в
сумі 23 756,00грн., набув право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Вказану правову позицію про те, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право регресу, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки, викладено у постановах
Верховного Суду України від 07.11.2011 р. у
справі № 3-118гс11, 12.03.2012р. у справі
№3-12гс12.

На цьому зауважено Вищим господарським
судом України в оглядовому листі від
14.01.2014р. №01-06/15/2014 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з правовідносин
страхування».

В силу ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

У статті 1166 ЦК України міститься
законодавче визначення деліктної
відповідальності за шкоду, завдану
майну, та підстави її виникнення. Так,
для настання деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме:
наявність шкоди; протиправна поведінка
заподіювача шкоди; причинний зв'язок
між шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача; вина.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» №1875-IV від
24.06.2004р. (зі змінами та доповненнями)
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд - власник або
юридична особа, яка за договором
з власником утримує на балансі
відповідне майно, а також здійснює
розрахунки коштів, необхідних для
своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його
експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" рішенням
виконавчого комітету Луцької міської
ради від 28.12.2006р. №695-1 визначено
виконавця послуг з утримання будинків
і споруд та прибудинкової території -
ТзОВ "М.Ж.К.". Рішенням виконавчого
комітету Луцької міської від 06.12.2005р.
№404 зі змінами згідно рішення від
14.12.2005р. №451 затверджені структура та
вартість послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій, до
яких, зокрема відносяться і технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем загального користування, в т.ч.
холодного водопостачання,
водовідведення тощо (а.с. 76-77).

Утримання передбачає виконання робіт,
передбачених наказом Державного
комітету з питань житлово-комунального
господарства "Про затвердження
Примірного переліку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та послуг з ремонту
приміщень, будинків, споруд" №150 від
10.08.2004, зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 21.08.2004р. за №1046/9645 (зі
змінами).

Утримання будинків і прибудинкових
територій згідно Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005р. №76, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 25.08.2005р.
за №927/11207 - це господарська діяльність,
спрямована на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи щодо
забезпечення експлуатації та/або
ремонту жилих та нежилих приміщень,
будинків і споруд, комплексів будинків
і споруд, а також утримання прилеглої
до них (прибудинкової) території
відповідно до вимог нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил згідно із
законодавством.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
Наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005р. №76,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 25.08.2005р. за №927/11207, технічне
обслуговування жилих будинків -це
комплекс робіт, спрямованих на
підтримку справності елементів
будівель чи заданих параметрів та
режимів роботи технічного обладнання.

Контроль за технічним станом
здійснюється шляхом впровадження
системи технічного огляду житлових
будинків -проведення планових та
позапланових оглядів (пункт 2, підпункт
2.1 Правил).

Позапланові огляди передбачають огляд
окремих елементів будинку або
приміщень у разі аварій на зовнішніх
комунікаціях… (п.2.2.1 Правил).

Згідно підпункту 2.4.1 підпункту 2.4
пункту 2 Правил, поточний ремонт
виконується виконавцем послуг
власними силами або із залученням
підрядних організацій.

Підпунктом 3.1.1 підпункту 3.1 пункту 3
вказаних вище Правил передбачено, що
утримання допоміжних приміщень
включає технічне обслуговування
(планові, позапланові огляди,
підготовку до сезонної експлуатації,
поточний ремонт конструктивних
елементів та інженерних систем і
будинкового обладнання).

Будинок по пр.Соборності, 14А
відноситься до комунальної власності.
Рішенням виконавчого комітету Луцької
міської ради виконавцем послуг з
утримання будинку визначено ТзОВ
"М.Ж.К.".

Саме на власника в силу приписів ст.322
ЦК України покладається обов'язок
утримання належного йому майна.

Приміщення, що належить ФОП ОСОБА_1 на
праві власності, є
вбудовано-прибудованим і над
вбудованою частиною знаходиться
технічний поверх житлового будинку 14
"а" по пр. Соборності.

Доказів належності технічного поверху
ФОП ОСОБА_1 суду не надано, а тому і не
доведений її обов'язок його утримувати
і, зокрема, здійснювати гідроізоляцію
підлоги технічного поверху.

На підставі вказаних вище
нормативних актів, обов'язок по
утриманню технічного поверху
покладений на ТзОВ "М.Ж.К." і він
зобов'язаний утримувати у справному
стані будівельні конструкції,
опалювальні прилади і трубопроводи
технічного поверху.

Суд не приймає і твердження
відповідача про відсутність його вини
у заподіянні шкоди внаслідок
здійснення неякісної гідроізоляції
власниками нежитлових приміщень по
пр.Соборності,14-а з посиланням на лист
ТзОВ «Троянда» від 27.07.2005р., висновки
будівельно-технічної експертизи №0-282
від 22.08.2008р., судової
будівельно-технічної експертизи №0673
від 29.12.2010р., оскільки з висновків
експертиз не вбачається, а
відповідачем відповідно до вимог ст.ст.
33, 34 ГПК України не доведено, неякісне
виконання саме ФОП ОСОБА_1 робіт по
гідроізоляції підлоги технічного
поверху, який останньому не належить,
що встановлено і Вищим господарським
судом України у постанові від 29.11.2011р.
по справі №04/95-40, а саме:

Вищий господарський суд України у
постанові від 29.11.2011р. по справі №04/95-40
за позовом ПП ОСОБА_1 до ТзОВ «М.Ж.К.»
(відповідач 1) про стягнення 16 190,00грн.
шкоди, ВАТ «СК «ПЗУ Україна»
(відповідач 2) про стягнення 23 756,00грн.
страхового відшкодування зауважив, що
«як вбачається з матеріалів справи, а
саме зі змісту листа ВАТ "СК "ПЗУ
Україна" від 11.11.2008р. №795-11 (а.с.18 том 1),
відмова страховика у виплаті позивачу
страхового відшкодування по страховим
випадкам (підтопленням), які сталися
22.02.2008р., 01.04.2008р. та 18.04.2008р., обумовлена
виключно обставиною порушення
страхувальником експлуатаційних норм
шляхом проведення ним робіт по
гідроізоляції підлоги технічного
поверху, які не відповідали вимогам ДБН
В.2.6-14-97, ДБН Д.2.4-8-2000. Тобто по суті
відповідач-2 переклав обов'язок
відповідача-1 по утриманню належного
йому технічного поверху на позивача.

Водночас, з матеріалів справи не
вбачається, судами не встановлено та
страховиком не доведено неякісне
виконання саме позивачем робіт по
гідроізоляції підлоги технічного
поверху, який позивачу не належав та
доступ до якого був закритий
відповідачем-1.

Касаційна інстанція погоджується з
твердженням заявника про
недоведеність обставин здійснення
позивачем робіт по гідроізоляції
підлоги технічного поверху, так як
позивач не був ані виконавцем, ані
замовником даних робіт, а тому
страховик безпідставно відмовився
виплачувати страхове відшкодування, не
встановивши достеменно факту
виконання страхувальником відповідних
робіт» (а.с. 22-23).

Тобто, в даному випадку
неправомірність поведінки
(бездіяльність) особи - ТзОВ «М.Ж.К.»
полягала в неналежному утриманні
внутрішньо будинкових мереж та
будинку. Покладення такого обов'язку на
інших осіб відповідачем належними
доказами не доведено.

Відповідач, знаючи про неналежну
гідроізоляцію підлоги технічного
поверху (висновок спеціаліста №0-282 від
22.08.2008р.), що спричиняло постійні
підтоплення приміщень позивача,
зачинив двері технічного поверху з
«неналежно гідроізольованою підлогою»
(як зазначено у постанові Вищого
господарського суду України) та
всупереч п.п.2.4.1, 2.8.2, 3.1.7 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій не вирішив
питання ремонту підлоги та запобігання
аварійних ситуацій ні з власником -
замовником послуг, ні зі споживачами
послуг.

В силу ч.2 п.1 ст.1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Розмір шкоди внаслідок затоплення та
сума сплаченого страхового
відшкодування стверджуються
постановою Вищого господарського суду
України від 29.11.2011р. у справі №04/95-40,
страховим актом №700/КТ.00817/02-08 від
06.02.2012р. (аварійний сертифікат),
розрахунком страхового відшкодування
та платіжним дорученням №1072 від
07.02.2012р. про сплату страхового
відшкодування в розмірі 23 756,00грн. (а.с.
22-26, 28).

Зважаючи на те, що за змістом ч.2 ст.1166 ЦК
України та п.6 Роз'яснень президії ВАСУ
від 01.04.1994р. № 02-5/215 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" цивільне
законодавство передбачає презумпцію
вини правопорушника і позивач не
повинен доказувати наявність вини
відповідача у заподіянні шкоди, а
навпаки, на відповідача покладений
тягар доказування того, що в діях його
працівників відсутня вина у заподіянні
шкоди і відповідач належними доказами
це не довів; долученими до справи
доказами обґрунтований факт нанесення
збитків та їх розмір, позовні вимоги
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЗУ Україна" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "М.Ж.К." про
відшкодування збитків в розмірі 23
756,00грн. в порядку регресу внаслідок
затоплення приміщення за адресою м.
Луцьк, пр-т Соборності, 14А є підставними
і підлягають до задоволення згідно ст.
993 Цивільного кодексу України, ст. 27
Закону України «Про страхування».

Решта доводів та заперечень
відповідача щодо відсутності
фінансування ремонтних робіт,
належності технічного поверху до
спільної сумісної власності,
преюдиційного значення постанови ВГСУ
від 29.11.2012р. по справі №04-95/40
спростовуються змістом ст. 1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», ст. 35 ГПК України та п. 2.6
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

В стягненні 134,86грн., сплачених ПАТ
"Страхова компанія "ПЗУ Україна"
платіжним дорученням №1074 від 07.02.2012р.
із зазначенням призначення платежу -
оплата витрат по сплаті державного
мита згідно постанови ВП №30984584 від
16.01.2012р., суд відмовляє, оскільки з
аналізу ст. 993 Цивільного кодексу
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування» вбачається, що страховик
має право зворотної вимоги (регресу) до
особи, відповідальної за завдані
збитки, у розмірі виплаченого
страхового відшкодування потерпілій
особі. Відтак, заявлення позивачем до
стягнення в порядку регресу понесених
ним витрат з оплати державного мита у
справі №04/95-40 по вимозі підприємця
ОСОБА_1 саме до ВАТ «Страхова компанія
«ПЗУ Україна» про стягнення 23 756,00грн.
страхового відшкодування внаслідок
безпідставної відмови (як встановлено
постановою ВГСУ) є безпідставним.

Оскільки спір в частині задоволених
вимог до суду доведений з вини
відповідача, витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 710,79грн.
(пропорційно сумі задоволених вимог)
слід віднести на нього відповідно до
ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
22, 979, 990, 993, 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 16, 27
Закону України «Про страхування», ст. 1
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», ст.ст. 33, 35, 44, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "М.Ж.К." ЛТД, м.Луцьк,
пр.Соборності,19-Б,

на користь приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЗУ Україна", м.Київ, вул.
Артема, 42,

23 756,00грн. збитків, 1 710,79грн. витрат по
сплаті судового збору. Всього: 25 466,79грн.

3. У стягненні 134,86грн. відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено

06.03.2014р.

Суддя
С.Т.Філатова