ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 лютого 2014 року Справа № 5020-961/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Бакуліної
С.В.,суддів:Данилової Т.Б., Добролюбової
Т.В., Могил С.К., Селіваненка
В.П.,розглянувши заяву Арбітражного
керуючого Кириліна Михайла
Володимировича

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду
України від 27.11.2013у справі№5020-961/2012за
заявою боржникаТовариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Лінарт"провизнання
банкрутомліквідаторарбітражний
керуючий Кирилін Михайло
Володимирович

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста
Севастополя від 30.08.2012 порушено
провадження у справі №5020-961/2012 про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Лінарт" в
порядку норм статті 51 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції до набрання чинності з
19.01.2013 внесених змін, далі - Закон про
банкрутство).

Постановою Господарського суду міста
Севастополя від 17.10.2012, залишеною без
змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
17.01.2013 та постановою Вищого
господарського суду України від 27.03.2013,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Лінарт"
визнано банкрутом, відносно нього
відкрито ліквідаційну процедуру
строком на 12 місяців, а ліквідатором
Боржника призначено арбітражного
керуючого Кириліна М.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Севастополя від 21.03.2013, залишеною без
змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
24.07.2013, відхилено заяву кредитора
Боржника - Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" про визнання
недійсним аукціону з продажу
нерухомого майна Боржника та
протоколів проведення торгів від 28.12.2012
за №№ 3, 4, 6, 7.

Постановою Вищого господарського суду
України від 27.11.2013 у даній справі
постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
24.07.2013 та ухвалу Господарського суду
міста Севастополя від 21.03.2013 скасовано,
заяву кредитора - Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
задоволено, визнано недійсними
результати аукціону з продажу майна
боржника (берегова корнева частина
причалу №59а площею 35,4 кв. м., що
розташоване за адресою: м. Севастополь,
вул. Ангарська, 10А; берегова корнева
частина причалу № 59б площею 34,2 кв. м., що
розташоване за адресою: м. Севастополь,
вул. Ангарська, 10А; понтонна секція
плавучого причалу ПЖ-61, три секції
бетонного плавучого причалу, м.
Севастополь, вул. Ангарська, 10А ) та
протоколи проведення торгів від 28.12.2012
за №№ 3, 4, 6, 7, що підписані за
результатами їх проведення.

Арбітражний керуючий Кирилін Михайло
Володимирович звернувся до Вищого
господарського суду України з заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 27.11.2013 у справі №5020-961/2012, у
якій просить скасувати дану постанову,
а рішення судів попередніх інстанцій
залишити без змін, мотивуючи свої
вимоги неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанови Вищого
господарського суду України від 05.08.2008
у справі №6/108-08, від 29.11.2012 у справі
№7499/3-30, від 05.02.2013 у справі №5002-22/4582.1-2011,
від 10.05.2011 у справі №61/37-10, від 14.11.2012 у
справі №26/021-12, від 27.02.2013 у справі
№5023/4517/11 та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
17.09.2012 у справі №5023/4517/11.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.
При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
27.11.2013 у справі №5020-961/2012, про перегляд
якої просить заявник, Вищий
господарський суд України, виходячи з
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи, дійшов
висновку щодо задоволення заяви
кредитора про визнання недійсними
результатів аукціону з продажу майна
боржника, оскільки використання
ліквідатором боржника для продажу його
майна висновків щодо оцінки, яка була
проведена у досудовій ліквідаційній
процедурі товариства ще до порушення
провадження у справі, порушує порядок
продажу даного майна.

Водночас у постановах від 29.11.2012 у
справі №7499/3-30 та від 05.02.2013 у справі
№5002-22/4582.1-2011, на які посилається
заявник, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів про
відсутність підстав для задоволення
скарги на дії ВДВС при винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження через визнання боржника
банкрутом, оскільки судами попередніх
інстанцій встановлено, що постанову
про закінчення виконавчого
провадження винесено в зв'язку з тим, що
боржника було визнано банкрутом.

У постанові від 14.11.2012 у справі №26/021-12,
на яку посилається заявник, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
щодо припинення провадження у справі,
оскільки спірні грошові вимоги не
залежно від часу їх виникнення після
визнання боржника (відповідача)
банкрутом не можуть бути предметом
розгляду в окремому позовному
провадженні, а повинні бути заявлені,
розглянуті та підлягають задоволенню в
межах ліквідаційної процедури у
порядку, встановленому Законом про
банкрутство. Крім того, судом
касаційної інстанції зазначено, що ТОВ
"Телерадіокомпанія "НБМ" не є стороною
спірних правовідносин і результат
вирішення цього спору безпосередньо не
впливає на її права та обов'язки.

У постанові від 27.02.2013 у справі №5023/4517/11
(з урахуванням ухвали від 06.03.2013 про
виправлення описки), на яку посилається
заявник, суд касаційної інстанції
погодився з висновком суду першої
інстанції щодо затвердження
ліквідаційного балансу, ліквідації
підприємства та припинення
провадження у справі, оскільки в ході
проведення ліквідаційної процедури
ліквідатором виконані передбачені
законом дії щодо виявлення кредиторів,
виявлення та реалізації майна
боржника, припинення юридичної особи.
При цьому, судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підтвердження про
проведену ліквідаційною комісією
боржника оцінку всіх майнових активів
підприємства, ліквідатором було надано
висновок незалежного суб'єкта
оціночної діяльності товариства про
вартість майна товарно-матеріальних
цінностей, в якому зазначено, що звіт в
цілому відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна, а недоліки, які він містить, не
впливають на її достовірність.

У постанові від 05.08.2008 у справі №6/108-08,
на яку також посилається заявник, суд
касаційної інстанції скасував ухвалу
суду апеляційної інстанції в частині
заборони ліквідатору боржника чи
уповноваженим особам вчиняти будь-які
дії щодо здійснення ліквідаційної
процедури боржника, та повернув справу
до апеляційного господарського суду,
оскільки суд апеляційної інстанції
задовольняючи клопотання заявника
апеляційної скарги про забезпечення
позову, порушив вимоги статті 23 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та статті 99, 103
ГПК України, зупинив виконання
постанови господарського суду про
визнання боржника банкрутом, за межами
повноважень, що відноситься до
компетенції суду касаційної інстанції.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов різних
правових висновків та застосував
відповідні норми матеріального права.

Крім того, у постанові від 10.05.2011 у
справі №61/37-10 суд касаційної інстанції
переглядав рішення судів попередніх
інстанцій стосовно правильності
застосування ними норми
процесуального права, закріпленої у
статті 79 ГПК України, стосовно
наявності підстав для зупинення
провадження у даній справі до розгляду
іншої справи, пов'язаної з даною, при
цьому спір по суті позовних вимог із
застосуванням норм матеріального
права не розглядався, а тому посилання
заявника на дану постанову не
відповідає приписам розділу ХІІ2 ГПК
України.

Колегією суддів не приймаються до
уваги в якості доказів неоднакового
застосування норм матеріального права
постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 17.09.2012 у справі
№5023/4517/11, оскільки до судових рішень, на
які у відповідній заяві може бути
здійснено посилання на підтвердження
підстави, встановленої пунктом 1 статті
11116 ГПК України, не належать судові
рішення судів апеляційних інстанцій.

Відтак, відсутні умови, визначені
статтею 11116 ГПК України, для допуску до
провадження даної справи.

Керуючись статями 86, 11114-11121 ГПК України,
Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відмовити Арбітражному керуючому
Кириліну Михайлу Володимировичу у
допуску справи №5020-961/2012 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяС.Бакуліна
СуддіТ.Данилова Т.Добролюбова С.Могил
В.Селіваненко