ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.14 Справа № 904/606/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "НОВОФАРМ", с. Кільчень,
Новомосковський район,
Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 25 392, 60 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Іващенко Ю.В. -
представник за дов. б/н від 11.11.13

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Новофарм» звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрофармахім» про стягнення
основного боргу у розмірі 23 640 грн.,
трьох відсотків річних у сумі 1 610, 76
грн. та інфляційних втрат у розмірі 141,84
грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань покладених на нього згідно
договору про надання послуг № Н-87YS-11
від 19.07.2011 в частині повної та
своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 04.02.2014
порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено в засіданні
на 24.02.2014.

Ухвалою від 24.02.2014 розгляд справи
відкладено на 17.03.2014.

Відповідач явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав.

Через канцелярію господарського суду
14.03.2014 від відповідача надійшло
клопотання, в якому він просить
повернути позовну заяву без розгляду
на підставі п. 6 ст. 63 ГПК України у
зв'язку з тим, що відповідач не отримав
позовну заяву з додатками.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 17.03.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.07.2011 між Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «НовоФарм» (далі -
позивач, виконавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агрофармахім» (далі - відповідач,
замовник) був укладений договір про
надання послуг № Н-87 YS-11 (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору
виконавець зобов'язується надати
послуги пл. виконанню
сільськогосподарських робіт на
сільгоспугіддях замовника (далі -
послуги), а замовник зобов'язується
прийняти виконані роботи й оплатити
вартість послуг виконавця згідно з
умовами цього договору.

Згідно п. 7.1 договору виконавець здає, а
замовник приймає виконані роботи на
підставі акта приймання-здачі
виконаних робіт за відповідний етап.

Передоплата 20 % перераховуються
замовником на рахунок виконавця за 3
(три) банківські дні до початку робіт.

Частина суми, що залишилась,
сплачується замовником поетапно за
фактично виконані роботи виконавцем
протягом 5-ти (п'яти) робочих днів з
моменту підписання актів
приймання-здачі виконаних робіт. Етап
складає 7 (сім) календарних днів (п. п. 5.11,
5.1.2 договору).

На виконання умов договору позивач
надав, а відповідач прийняв послуги на
загальну суму 29240 грн., що
підтверджується актами
приймання-здачі виконаних робіт від
21.09.2011 та від 02.10.2011 та виставив
відповідачу рахунки-фактури від 21.09.2011
та від 02.10.2011 на дану суму (арк. с. 9-10, 12-13).

Відповідач здійснив часткову оплату
наданих послуг на суму 5600 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 18.10.2011 № 77 (арк. с. 14).

Таким чином, несплаченими залишаються
послуги на загальну суму 23640 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання послуг за представленими
актами та не надано доказів їх повної
оплати на суму 23640 грн., а відтак,
позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу
підлягає задоволенню в розмірі 23640 грн.

Господарський суд не вбачає підстав
для задоволення клопотання
відповідача щодо повернення позивачу
позовної заяви без розгляду на
підставі п. 6 ст. 63 ГПК України з огляду
на наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 56 ГПК
України позивач, прокурор чи його
заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

В матеріалах справи наявний опис
поштового відправлення на адресу
відповідача копії позовної заяви та
наданих до неї документів (арк. с. 4).

Крім того, відповідачем було отримано
копію ухвали суду про порушення
провадження у справі, що
підтверджується поштовим
повідомленням, яке повернулося до
господарського суду 04.03.2014, з відміткою
про отримання.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони мають право знайомитись з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії.

Таким чином, відповідач мав можливість
на підставі ст. 22 ГПК України
ознайомитися з матеріалами справи.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати наданих послуг, позивач
нарахував відповідачу три відсотки
річних у розмірі 1610,76 грн. за період з
10.10.2011 по 15.01.2014 та інфляційні втрати у
сумі 141,84 грн. за період з 10.10.2011 по 15.01.2014.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних, задовольняє
дану вимогу частково у сумі 1608, 82 грн.,
оскільки позивачем при здійсненні
розрахунку трьох відсотків річних не
враховано, що 2012 рік мав 366 днів.

Позовна вимога щодо стягнення
інфляційних втрат у розмірі 141, 84 грн.
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним
вимогам, а саме, у розмірі 1 826, 86
грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофармахім" (49101,
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, вул. Червона, буд. 21А,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "НовоФарм" (51233,
Дніпропетровська область,
Новомосковський район, с. Кільчень,
вул. Привокзальна, 1а, ) основний борг у розмірі 23640 грн.
(двадцять тири тисячі шістсот сорок
грн.), три відсотка річних у сумі 1 608, 82
грн. (одна тисяча шістсот вісім грн. 82
к.), інфляційні втрати у розмірі 141, 84
грн. (сто сорок одна грн. 84 к.) та 1 826, 86
грн. (одна тисяча вісімсот двадцять
шість грн. 86 к.) витрат по сплаті
судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 19.03.2014

Суддя В.І. Ярошенко