ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 р.
Справа № 917/2557/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ОТП Банк", юридична адреса:
01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43; адреса для
листування: 61000, м. Харків, пров. Банний, 1

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аквітенс Компані",
36020, м. Полтава, вул. Соборний майдан, 6,
кв. 11

2. Приватного підприємства "Люг",
36000, м. Полтава, пров. Рибальський, 10а

Треті особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів:

1. Виконавчий комітет Миргородської
міської ради, 37600, Полтавська область, м.
Миргород, вул. Незалежності, 17

2. Дочірнє комунальне підприємство
"Миргородтехінвентаризація", 37600,
Полтавська область, м. Миргород, вул.
Гоголя, 64

про визнання свідоцтва недійсним та
скасування державної реєстрації права
власності

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Пчолкіна Л.В.

від відповідачів: не з'явились

від третіх осіб: не з'явились

В судовому засіданні 11.03.2014 року після
виходу з нарадчої кімнати на підставі
ст. 85 ГПК України судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про визнання свідоцтва про право
власності САС 971863 від 29.03.2012 року
недійсним та про скасування державної
реєстрації права власності на
нежитлові приміщення та споруди
загальною площею 1983,0 м2, розташовані за
адресою: Полтавська область, м.
Миргород, вул. Робітнича, 24-Г.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі та треті особи своїх
повноважних представників у судове
засідання не направили, однак ухвалою
від 06.03.2014 року (а.с. 103) їх явку в судове
засідання не було визнано обов'язковою.
Крім того, на підставі задоволених
ухвалою суду від 04.02.2014 року (а.с. 85)
клопотань розгляд даної справи
здійснюється без участі представників
відповідачів та третіх осіб. Водночас,
у наданих суду відзивах на позовну
заяву № 2 та № 14 від 03.02.2014 року (а.с. 73, 74)
відповідачі проти задоволення
позовних вимог не заперечують.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

09.11.2007 року між Закритим акціонерним
товариством "ОТП Банк" (банк), яке в
подальшому було перейменоване у
Публічне акціонерне товариство "ОТП
Банк" (позивач), та ОСОБА_2 (позичальник)
бук укладений кредитний договір №
СМ-SMED00/040/2007 (а.с. 16-19), на підставі якого
банк надав позичальнику кредит в сумі
400000,00 грн. За умовами даного договору
позичальник взяв на себе зобов'язання
повернути банку суму отриманого
кредиту, а також оплатити відповідну
плату за користування кредитом у
строки, передбачені цим договором (п. 1.1.
договору).

В забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором
між Закритим акціонерним товариством
"ОТП Банк" (іпотекодержатель), в
подальшому перейменованим у Публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк"
(позивач), та Приватним підприємством
"Люг" (другий відповідач, іпотекодавець)
09.11.2007 року був укладений договір
іпотеки № PM-SMED00/040/2007/1 (а.с. 30-32).

Згідно договору іпотеки № PM-SMED00/040/2007/1
від 09.11.2007 року (далі - договір іпотеки)
предметом іпотеки є нежитлові
приміщення і споруди загальною площею
1983,0 м2, розташовані за адресою:
Полтавська область, м. Миргород, вул.
Робітнича, 24-Г.

29.03.2012 року Виконавчим комітетом
Миргородської міської ради (третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів) за
результатами розгляду звернення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аквітенс Компані"
(перший відповідач) було прийняте
рішення № 191 "Про оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна"
(а.с. 57), в т.ч. на об'єкти нерухомого
майна (комплекс будівель та споруд), що
знаходяться за адресою: Полтавська
область, м. Миргород, вул. Робітнича, 24-Г.
На підставі даного рішення Товариству
з обмеженою відповідальністю "Аквітенс
Компані" було видано свідоцтво про
право власності САС 971863 від 29.03.2012 року.

Як зазначається у позовній заяві,
позивач як іпотекодержатель за
договором іпотеки не надавав згоди на
відчуження іпотекодавцем предмета
іпотеки та про факт відчуження не
повідомлявся.

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав № 33878587 від 19.04.2012 року (а.с. 42),
виданого Дочірнім комунальним
підприємством
"Миргородтехінвентаризація" (третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів),
нежитлові будівлі за адресою:
Полтавська область, м. Миргород, вул.
Робітнича, 24-Г, є приватною власністю
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аквітенс Компані"
(свідоцтво про право власності САС 971863
від 29.03.2012 року).

Враховуючи викладене, позивач,
посилаючись на ст. ст. 575, 586 ЦК України,
ст. ст. 9, 12 Закону України "Про іпотеку"
(№ 898-IV від 05.06.2003 року), ст. ст. 17, 58 Закону
України "Про заставу" (№ 2654-XII від
02.10.1992 року), а також п. 5.3. договору
іпотеки просить суд визнати недійсним
свідоцтво про право власності САС 971863
від 29.03.2012 року та скасувати державну
реєстрацію права власності на
нежитлові приміщення та споруди
загальною площею 1983,0 м2, розташовані за
адресою: Полтавська область, м.
Миргород, вул. Робітнича, 24-Г.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 182 ЦК України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Відповідно до положень Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" (№
1952-IV від 01.07.2004 року) державна
реєстрація таких прав є обов'язковою,
їй підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, що
знаходиться на території України та
належить, зокрема, фізичним або
юридичним особам.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 6
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" систему органів
державної реєстрації прав становлять:
Міністерство юстиції України;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав; органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" (№
280/97-ВР від 21.05.1997 року) облік і
реєстрація об'єктів нерухомого майна
незалежно від форм власності віднесене
до делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Як вбачається з рішення Виконавчого
комітету Миргородської міської ради
від 29.03.2012 року за № 191 "Про оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна", дане рішення було прийняте у
відповідності до вимог Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року.
Оскаржуване позивачем свідоцтво про
право власності САС 971863 від 29.03.2012 року
було видане Виконавчим комітетом
Миргородської міської ради саме на
виконання рішення № 191 від 29.03.2012 року.
Державну реєстрацію права власності на
спірне нерухоме майно проведено
Дочірнім комунальним підприємством
"Миргородтехінвентаризація".

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку про те, що відповідачі у
даній справі не наділені
повноваженнями щодо здійснення обліку
і реєстрації об'єктів нерухомого майна
та державної реєстрації речових прав
на нерухоме майно, внаслідок чого не
можуть відповідати як за позовом про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
виконавчим органом місцевої ради, так і
за позовом про скасування державної
реєстрації права власності на вказане
майно, проведеної відповідним органом
державної реєстрації.

Клопотання про витребування
додаткових доказів по справі в порядку
ст. 38 ГПК України від сторін не
надходили.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України та ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Сторони
вільні у наданні до суду своїх доказів
та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у спорі, чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову.

Судові витрати у відповідності до ст. 49
ГПК України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Повне рішення складено 17.03.2014 року.

Суддя
Гетя Н.Г.