ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р. Справа № 909/1536/13

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Фрич М. М., при
секретарі судового засідання Ковалюк
С. Я., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,

вул. Грушевського,
21,м.Івано-Франківськ,76004

до відповідача: Підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1,76002

про стягнення 17 701,91 грн. неустойки

за участю представників сторін:

Від позивача: Устінський Андрій
Вікторович - головний спеціаліст
юридичного відділу виконавчого
комітету Івано-Франківської
ради,(довіреність № 2142/01-20/66-в від
03.01.14р.)

Від відповідача: ОСОБА_1 - підприємець,
(паспорт серія - НОМЕР_1 від 01.11.2000р.,
виданий Івано-Франківським МУВС МВС)

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду
Івано-Франківської області звернувся
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради з позовною вимогою до
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 17 701
грн. 91 коп. неустойки.

Ухвалою суду від 26.12.2013 року прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі і призначено
розгляд справи на 11.02.2014 року. Ухвалою
суду від 11.02.2014 року відкладено
розгляду справи на 25.02.2014 року. Ухвалою
суду від 25.02.2014 року продовжено строк
розгляду спору на 15 днів та відкладено
розгляд справи на 11.03.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Відповідач проти
позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши докази у відповідності до ст.
43 Господарського процесуального
кодексу України, суд встановив таке.

Згідно позовної заяви №2143/09-15/в від
24.12.2013 року (вх.№14592/13 від 25.12.2013) 28 жовтня
2008 року між виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
(надалі за текстом - позивач,
орендодавець) та підприємцем ОСОБА_1
(надалі за текстом - відповідач,
орендар) укладено договір оренди
нежитлових приміщень №ДО-3277 площею 93,3
кв. м., що розташовані в підвалі будинку
за адресою: АДРЕСА_2 (надалі за текстом -
договір).

За словами позивача, актом
приймання-передачі від 28.10.2008 року
передано приміщення орендарю. Угодою №
УО-3277-1 від 18.10.2013 року договір оренди
продовжено до 30.09.2014 року.

Як вказано у позовній заяві, у зв'язку
з невиконанням орендарем умов договору
щодо своєчасної сплати орендної плати,
виконавчий комітет відмовився від
договору оренди та звернувся до суду за
захистом своїх порушених прав.
Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 22.03.2013
року по справі №909/92/13- г зобов'язано
відповідача повернути займані
нежитлові приміщення площею 93,3 кв. м.,
що розташовані в підвалі будинку за
адресою: АДРЕСА_2 та стягнено
заборгованість з орендної плати, пеню
та неустойку у сумі 1910 грн. 29 коп. за
період з 02.11.2012 року по 31.11.2012 року.

За словами позивача, згідно акту
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського МУЮ Стельмаха С.Л.
нежитлові приміщення звільнено в
примусовому порядку 29.08.2013 року.

З позовної заяви вбачається, що
пунктом 2.4. договору сторони визначили,
що після закінчення дії цього договору,
у тому числі, у разі його припинення в
порядку ст.782 Цивільного кодексу
України, або у випадку іншого
розірвання договору, включаючи
розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин, набрання
законної сили рішення суду про
визнання цього договору недійсним,
неукладеним або про застосування
наслідків нікчемної угоди, орендар
повертає орендодавцеві приміщення у
погоджений сторонами термін, але не
пізніше як протягом 20-ти календарних
днів з дня припинення дії договору, в
тому числі, у разі недосягнення між
сторонами цього договору угоди щодо
строків повернення приміщень.

Відповідно до п.5.1.3. договору у випадку
невиконання орендарем обов'язку щодо
повернення орендодавцеві приміщень
відповідно до вимог п.2.4. цього
договору, він сплачує орендодавцеві
неустойку в розмірі подвійного розміру
орендної плати, встановленої і
нарахованої згідно з цим договором з
врахуванням суми ПДВ за період
безпідставного користування
приміщеннями.

За словами позивача, орендар, в
порушення умов договору та норм
чинного законодавства, в 20-ти денний
строк майно не повернув, внаслідок чого
йому нараховано неустойку за період з
01.12.2013 року по 29.08.2013 року в сумі 17 701 грн.
91 коп.

Позивач зазначив, що претензією
№1950/01-15/48- в від 25.11.2013 року виконавчий
комітет повідомив відповідача про
необхідність сплатити вказану
неустойку. Проте, як стверджує позивач,
даний лист залишився без реагування.

З огляду на викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача неустойку в
розмірі 17 701 грн. 91 коп.

Відповідач з поданим позовом не
погоджується, надав суд відзив
(вх.№3605/14 від 11.03.2014) на позовну заяву. У
вказаному відзиві вказано, що
відповідач орендоване приміщення
використовував відповідно до умов
договору, вчасно сплачував орендну
плату, а також на власні кошти
встановив металеві двері і замінив
труби холодної та гарячої води, але ці
кошти не були враховані в рахунок
орендної плати.

За словами відповідача, у зв'язку з
фінансовою кризою він не мав
можливості сплачувати орендну плату.
Відповідач заперечує твердження
позивача про те, що претензія
залишилась ним без відповіді, адже така
відповідь була відповідачем дана і
зареєстрована у Фонді комунального
майна. Таким чином, відповідач просив
суд в позові відмовити.

Виходячи з матеріалів справи та
керуючись вимогами діючого
законодавства суд дійшов в спірному
випадку наступних висновків.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу
України (надалі за текстом - ЦК України)
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.
Аналогічне правило випливає із ст. 509 ЦК
України. З матеріалів справи
вбачається, що між позивачем та
відповідачем було укладено оренди
нежитлових приміщень №ДО-3277 від 28
жовтня 2008 року, копія якого міститься в
матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковий для виконання
сторонами. Стаття 526 ЦК України
встановлює, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Згідно ст. 759 ЦК
України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Пунктом 1.1 договору оренди
нежитлових приміщень №ДО-3277 від 28
жовтня 2008 року встановлено, що
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нежитлові приміщення площею 93,3 кв. м.
(приміщення 1 площею 3,7 кв. м. та
приміщення 2 площею 89,6 кв. м.),
розташовані в підвалі будинку на
АДРЕСА_2, який перебуває на балансі
житлово-експлуатаційної організації №
3.

Відповідно до п. 2.1 договору оренди
нежитлових приміщень №ДО-3277 від 28
жовтня 2008 року вступ орендаря у
користування приміщеннями настає з
моменту підписання уповноваженими
представниками орендодавця та
орендаря акту приймання-передачі в
оренду цих приміщень. З матеріалів
справи вбачається, що акт
приймання-передачі в оренду нежитлових
приміщень від 28 жовтня 2008 року
підписано сторонами та скріплено
печатками без жодних зауважень.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 3.5 договору встановлено, що
орендна плата за орендовані приміщення
сплачується орендарем у грошовій формі
щомісячно. Орендна плата за звітний
місяць перераховується з рахунку
орендаря на розрахунковий рахунок
управління державного казначейства в
м. Івано-Франківську в термін до 20 числа
місяця, що слідує за звітним місяцем.

Відповідач належним чином умов
договору не виконав, внаслідок чого
позивач звернувся до суду за захистом
порушених прав. Рішенням
господарського суду
Івано-Франківської області по справі №
909/92/13-г, копія якого міститься в
матеріалах справи, зобов'язано
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість з орендної
плати, пеню та неустойку за період з
02.11.2012 року по 30.11.2012 року.

Статтею 785 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що
після закінчення дії цього договору, у
тому числі у разі його припинення у
зв'язку із відмовою орендодавця від
договору в порядку ст. 782 Цивільного
кодексу України, а бо у випадку іншого
розірвання договору, включаючи
розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин (ст. 652
Цивільного кодексу України), набрання
законної сили рішення суду про
визнання цього договору недійсним,
неукладеним або про застосування
наслідків нікчемної угоди, орендар
повертає орендодавцеві приміщення у
погоджений сторонами термін, але не
пізніше як протягом 20-ти календарних
днів із дня припинення дії договору, в
тому числі, у разі недосягнення між
сторонами цього договору угоди щодо
строків повернення приміщень. Передача
приміщень від орендаря до орендодавця
після припинення дії цього договору
здійснюється за актом
приймання-передачі приміщень, що
підписується повноважними
представниками орендаря і орендодавця.

Крім того, пунктом 5.1.3 договору
передбачено, що у випадку не виконання
орендарем обов'язку щодо повернення
орендодавцеві приміщень відповідно до
вимог п.2.4 цього договору, він сплачує
орендодавцеві неустойку в розмірі
подвійного розміру орендної плати,
встановленої і нарахованої згідно із
цим договором з врахуванням суми ПДВ,
за період безпідставного
користуванням приміщеннями.

Згідно Акту державного виконавця від
29.08.2013 року нежитлові приміщення площею
93,3 кв. м., розташовані в підвалі будинку
на АДРЕСА_2 звільнено в примусовому
порядку. Це підтверджує той факт, що
відповідач не виконав вимог п.2.4.
договору.

Відповідач жодним чином не
спростував доводи позивача. Не подав
також суду жодних доказів про сплату
ним неустойки в розмірі 17 701 грн. 91 коп.

Таким чином, суд, дослідивши подані
позивачем докази, визнав їх належними
доказами в розумінні статей
Господарського процесуального кодексу
України (надалі за текстом - ГПК
України). На підставі цих доказів з
урахуванням обставин по справі та
діючого законодавства суд дійшов до
висновку про обгрунтованість вимог
позивача.

Згідно зі ст. 32 названого Кодексу
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу ст. 49 ГПК України судові
витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 759, 785,
ст.ст. 32, 43, 44, 49, 82 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з відповідача
підприємця ОСОБА_1 / АДРЕСА_1, код ЄДР
/ на користь позивача виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради / вул. Грушевського, 21, м.
Івано-Франківськ, 76004, код ЄДР 04054346 /
неустойку в розмірі 17 701 грн. 91 коп.
(сімнадцять тисяч сімсот одна гривня
дев'яносто одна копійка) та судовий
збір в сумі 1720 грн. 50 коп. (одна тисяча
сімсот двадцять гривень п'ятдесят
копійок).

Видати наказ після вступу рішення в
законну силу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 13.03.14

Суддя
Фрич М. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Гавінська Л.Д. 13.03.14