ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13.03.2014
Справа № 14/56

Господарський суд Донецької області у
складі: судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання
Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду заяву державного підприємства
«Шахтоуправління «Південнодонбаське
№ 1» (85670, Донецька область, місто
Вугледар, вулиця Магістральна, будинок
№ 4; код ЄДРПОУ - 34032208) про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 18 липня 2006
року у справі № 14/56

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Вуглеснабзбут» (83025, місто Донецьк,
вулиця Петровського, будинок № 74) до
державного підприємства
«Шахтоуправління «Південнодонбаське
№ 1» та державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія (83001, місто Донецьк, вулиця
Артема, будинок № 63)

про стягнення певних сум, -

за участю представників сторін:

від стягувача (позивача):
Воропаєв І.О. (довіреність б/н від 08.01.2014)

від заявника (відповідача-1): не
з'явився

від боржника (відповідача-2): не
з'явився

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Донецької області від 18 липня 2006 року у
справі № 14/56 первісні позовні
вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Вуглеснабзбут» задоволено частково;
стягнуто з державного підприємства
«Шахтоуправління «Південнодонбаське
№ 1» на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Вуглеснабзбут» заборгованість у
розмірі 14 152 235,12 гривень, витрати за
державним митом у розмірі 12 024,63
гривень, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 55,64 гривень.

У відповідності до вимог статті 116
Господарського процесуального кодексу
України 03 серпня 2006 року був виданий
наказ про примусове виконання рішення
від 18 липня 2006 року.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 27 травня 2008 року здійснено
заміну боржника державного
підприємства «Шахтоуправління
«Південнодонбаське № 1» його
правонаступником - державним
підприємством «Донецька вугільна
енергетична компанія» в частині
стягнення боргу у розмірі 13 214 635,67
гривень.

26 лютого 2014 року на адресу
господарського суду Донецької області
надійшла заява державного
підприємства «Шахтоуправління
«Південнодонбаське № 1» про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 18 липня 2006 року у
справі № 14/56 строком на 1 (один) рік.

В обґрунтування викладених вимог
заявник посилається на тяжке
фінансово-економічне становище за
певних обставин, які мають наслідком
відсутність можливості своєчасного
виконання рішення, а саме: значне
погіршення якісних показників
вугільної продукції, що видобувається;
нестабільність бюджетного
фінансування; значне перевищення
кредиторської заборгованості над
дебіторською; низький попит на
вугільну продукцію тощо.

До вказаної заяви представником
заявника надано у копіях: звіт про
фінансові результати (звіт про
сукупний дохід) за 9 місяців 2013 року;
баланс (звіт про фінансовий стан) на 30
вересня 2013 року; аналіз
фінансово-господарської діяльності за
9 місяців 2013 року.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 03 березня 2014 року заяву
прийнято до розгляду та призначено в
судовому засіданні на 13 березня 2014
року.

Представники заявника
(відповідача-1) та відповідача-2 в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду заяви повідомлені своєчасно
та належним чином.

Представник позивача (стягувача) в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення заяви, просив відмовити у
задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи, заяву та
додані до неї документи, заслухавши
пояснення представника позивача,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, з урахуванням всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, господарський суд
приходить до наступного.

Відповідно до вимог частини другої
статті 6, частини другої статті 19,
пункту 1 частини третьої статті 129
Конституції України, суд управнений
здійснювати повноваження виключно на
підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України
(стаття 124 Конституції України).

Господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України (стаття 4-5
Господарського процесуального кодексу
України).

Так, в силу статті 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим кодексом та
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до статті 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони
господарський суд у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може відстрочити виконання рішення,
ухвали, постанови, змінити спосіб та
порядок їх виконання.

Згідно з зазначеною нормою, надання
заявникові відстрочки виконання
рішення є правом господарського суду,
при цьому, закон не обмежує це право
точним переліком господарських спорів
або обставин, за яких суд має право
надання відстрочки, проте визначальним
фактором при наданні відстрочки є
винятковість цих випадків та їх
об'єктивний вплив на виконання
судового рішення. Як вбачається з
вищезазначеної норми, питання
задоволення заяви сторони у справі про
відстрочку виконання рішення суду
вирішується судом в кожному
конкретному випадку, виходячи з
особливого характеру обставин справи,
що унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення. Підставою для
відстрочки виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом. Вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси обох сторін, їх фінансовий
стан, ступінь вини відповідача у
виникненні спору, наявність
інфляційних процесів у економіці
держави та інші обставини справи.

З правового аналізу статті 121
Господарського процесуального кодексу
України вбачається, що відстрочка - це
відкладення чи перенесення виконання
рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.

Господарський процесуальний кодекс
України не містить переліку обставин,
які свідчать про неможливість
виконання рішення чи ускладнення його
виконання у зв'язку з чим господарський
суд оцінює докази, що підтверджують
зазначені обставини, за правилами
статті 43 вказаного Кодексу, і за
наявності обставин, які ускладнюють
виконання рішення чи унеможливлюють
його, господарський суд має право,
зокрема, відстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови.

За приписами статей 4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України, саме на відповідача
покладається обов'язок доведення
існування відповідних підстав для
відстрочки виконання рішення, тоді як
позивач, у разі наявності заперечень,
має навести докази на їх (підстав)
спростування. Доказування повинно
здійснюватися за загальними правилами
відповідно до статей 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням викладеного,
змагальність сторін полягає в тому, що
сторони у процесуальній формі доводять
перед судом свою правоту, за допомогою
доказів переконують суд у правильності
своєї правової позиції.

Так, за змістом статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору встановлюються на підставі
доказів - фактичних даних.

Докази, у відповідності зі статтею 34
Господарського процесуального кодексу
України, повинні відповідати, зокрема,
вимогам належності та допустимості.

Доводи заявника щодо необхідності
відстрочки виконання рішення
полягають в обґрунтуванні скрутного
фінансового становища і оцінки
негативних наслідків виконання такого
рішення без її надання.

Саме боржник повинен довести той факт,
що обставини, які ускладнюють
виконання рішення суду, будуть тривати
протягом періоду, до закінчення якого
заявник просить відстрочити виконання
рішення суду.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» передбачено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наяву загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до пункту 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
26 березня 2003 року № 14 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
суду потрібно мати на увазі, що
відповідно до статті 351 ЦПК України і
статті 121 ГПК України їх задоволення
можливе лише у виняткових випадках, які
суд визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

З аналізу процесуальних норм, які
регулюють питання можливості надання
відстрочки виконання рішення випливає,
що законодавець у будь-якому випадку
пов'язує відстрочку виконання судового
рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

У свою чергу, наведені відповідачем-1
підстави для відстрочки виконання
судового рішення не є тими виключними
обставинами, які давали б підстави для
відстрочення виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 18 липня 2006 року у справі № 14/56.
Відповідач після винесення рішення мав
достатньо часу, щоб акумулювати
необхідну суму коштів для виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 18 липня 2006 року у справі №
14/56.

За таких обставин заява державного
підприємства «Шахтоуправління
«Південнодонбаське № 1» про відстрочку
виконання судового рішення є
необґрунтованою, оскільки відповідає
лише інтересам заявника, але порушує
права стягувача на отримання
присудженої йому суми коштів.

Згідно з вимогами статті 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Європейського суду з прав
людини як джерело права.

Європейського суду з прав людини
зазначає, що «державний орган або інша
юридична особа не може посилатися на
відсутність коштів, щоб не виплачувати
борг, підтверджений судовим рішенням. У
такому випадку не може прийняти
аргумент, що визначає таку відсутність
як «виняткові обставини» (§ 40 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Півень проти України» від 29
червня 2004 року).

При цьому, Європейський суд з прав
людини допускає, що «затримки у
виконанні рішення можуть бути
обґрунтовані за окремих обставин,
проте державні органи не можуть
довільно посилатись на відсутність
коштів як на вибачення за невиплату
боргу за рішенням, а затримки не можуть
бути такими, що зводять нанівець право,
що захищається пунктом 1 статті 6
Конвенції» (§ 24 рішення Європейського
суду з прав людини у справі «Бакай та
інші проти України» від 09 листопада 2004
року).

Тобто, в будь-якому випадку відсутність
коштів, тяжкий фінансовий стан
боржника не є винятковими обставинами,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим та є підставою
для відстрочки або розстрочки
виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви державного
підприємства «Шахтоуправління
«Південнодонбаське № 1» про відстрочку
виконання рішення суду від 18 липня 2006
року у справі № 14/56 - відмовити.

Суддя
С.М. Фурсова