м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1314/14 06.03.14

За позовом Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Дніпровського
району

м. Києва»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Ді Сі»

про стягнення 19 879,94 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Майданік В.Ю. - по
дов. № б/н від 02.01.2014

від відповідача Шумська О.В. - по
дов. № б/н від 11.08.2012

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва» про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Ді Сі» 19
879,94 грн. боргу, який виник внаслідок
неналежного виконання взятих на себе
останнім зобов'язань згідно договору
оренди нерухомого майна № 1122 від 28.07.2009.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/1314/14 та призначено справу до
розгляду на 27.02.2014.

В судовому засіданні 27.02.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 06.03.2014.

Позивач в судовому засіданні 06.03.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у поданому 06.03.2014 до відділу
діловодства суду відзиві проти позову
заперечує, оскільки відповідач
фактично здійснював використання
об'єкта оренди у строк до 01.03.2013. Пунктом
6.4. договору визначено, що про
припинення використання об'єкту оренди
орендар за місяць письмово повідомляє
орендодавця. Керуючись п. 6.4 договору,
відповідач письмово листом № 13/21/2 від
28.01.2013 звернувся до позивача з
повідомленням про припинення
використання об'єкту оренди з 01.03.2013.
Також у зазначеному листі містились
прохання відповідача припинити
нарахування орендної плати з 01.03.2013 та
прийняти об'єкт оренди. відповідач
здійснив оплату за користування
об'єктом оренди до березня 2013 року.
Протягом січня-вересень 2013 року
відповідач неодноразово звертався до
позивача з вимогою прийняти об'єкт
оренди, який він не використовував з
01.03.2013, але позивач прийняв приміщення
лише 09.09.2013 згідно акту
приймання-передачі. Відповідач вважає,
що він звільняється від обов'язку
сплачувати орендну плату за період з
березня по вересень 2013, внаслідок
бездіяльності позивача.

В судовому засіданні 06.03.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» об'єктом оренди є нерухоме майно
(будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4)
орендодавцями є органи, уповноважені
органами місцевого самоврядування,
управляти нерухомим майном, яке
перебуває у комунальній власності (ст.
5).

28.07.2009 між Комунальним підприємством
Дніпровського району м. Києва
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» (орендодавець) та
Товарситвом з обмеженою
відповідальністю «Компанія Ді Сі»
(орендар) було укладено договір оренди
нерухомого майна № 1122 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
орендодавець на підставі рішення № 129
від 25.06.2007 та виданого у встановленому
порядку розпорядження № 251-Р від 29.05.2009
Дніпровської районної у м. Києві ради
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування нежиле приміщення
(будівлю) (далі - об'єкт оренди), що
знаходиться за адресою : м. Київ,
проспект Возз'єднання, 1.

Згідно з п. 2.1. договору об'єктом оренди
є: нежиле приміщення (будівля, споруда)
загальною площею 90 кв. м., в т.ч.
підвальне приміщення - 90 кв. м.

Згідно з п. 1.2. договору майно
передається орендареві в оренду для
розміщення складу.

Об'єкт оренди належить до комунальної
власності територіальної громади
Дніпровського району м. Києва та
знаходиться на балансі Дніпровського
районної у м. Києві ради та у Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Україна-житло» на утриманні,
експлуатаційному обслуговуванні
житлового та нежитлового фонду без
права відчуження (балансоутримувач) (п.
2.4. договору).

Відповідно до розпорядження
Дніпровської районної у місті Києві
державної адміністрації № 236 від 30.05.2012
припинено Комунальне підприємство
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» Дніпровської районної
в місті Києві ради шляхом приєднання до
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція Дніпровського району м.
Києва».

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Згідно акту приймання-передачі від
28.07.2009 (додаток № 1 до договору)
орендодавець передав, а орендар
прийняв в користування нерухоме майно
загальною площею 90 кв. м., яке
знаходиться за адресою : м. Київ,
проспект Возз'єднання, 1.

У відповідності до приписів ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» термін, на який
укладається договір оренди є істотною
умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Згідно з п. 7.1. договору договір
укладено на 2 (два) роки 364 дні та діє з
28.07.2009 до 24.07.2012.

Відповідно до п. 2 ст. 795 Цивільного
кодексу України повернення наймачем
предмета договору найму оформлюється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту договір найму
припиняється.

Зазначена норма встановлює обов'язок
підписання акту приймання-передачі
(повернення) майна з оренди сторонами
договору.

Відповідно до п. 5.4. договору об'єкт
вважається фактично переданим
орендодавцю з моменту підписання акту
приймання-передачі. після чого
припиняються нарахування орендної
плати та інших платежів. зазначених в
договорі.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач звернувся до позивача з
листом № 13/188 від 05.09.2013 з вимогою
прийняти орендоване приміщення за
адресою: м. Київ, проспект Возз'єднання,
1 згідно акту приймання-передачі.

09.09.2013 згідно акту приймання-передачі
орендар звільнив приміщення площею 90
кв. м. за адресою: м. Київ, проспект
Возз'єднання, 1 та передав їх позивачу.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» строки внесення
орендної плати визначаються у
договорі.

Пункт 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України визначає, що за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що
орендна плата за користування об'єктом
оренди визначається на підставі
Методики розрахунку і використання
орендної плати, затвердженої рішенням
Дніпровської районної у м. Києві ради №
221 від 27.03.2008, № 338 від 12.03.3009.

Згідно п. 3.2. договору орендна плата
згідно цього договору сплачується
згідно розрахунку викладеному у
додатку № 2, що є невід'ємною частиною
цього договору, і перераховується
орендарем на розрахунковий рахунок
орендодавця з врахуванням індексу
інфляції та ПДВ.

Відповідно до п. 3.3. договору податок на
додану вартість орендар сплачує в
розмірі та порядку, встановленому
чинним законодавством України.

Згідно п. 3.4. договору орендна плата з
урахуванням індексу інфляції та ПДВ
щомісячно сплачується орендарем,
незалежно від наслідків його
господарської діяльності, не пізніше 25
числа поточного місяця на
розрахунковий рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 5 ст. 762 Цивільного
кодексу України плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно п. 5.2. договору орендар
зобов'язався своєчасно і у повному
обсязі сплачувати орендну плату.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, матеріали справи свідчать про
порушення відповідачем зобов'язання
щодо своєчасного внесення орендної
плати в повному обсязі, в результаті
чого виникла заборгованість за період
з листопада 2012 року по вересень 2013 року,
що за обґрунтованими розрахунками
позивача, складає 19 879,94 грн.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі в
розмірі 19 879,94 грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Відповідачем належних доказів
вручення або надіслання на адресу
позивача листа № 13/21/2 від 28.01.2013 про
припинення дії договору не подано.
Також не подано доказів
неодноразового звернення до позивача
прийняти об'єкт оренди.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва» обґрунтовані та
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Ді Сі» (м.
Київ, просп. Возз'єднання, 1, ) на користь Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва» (м. Київ,
вул. Челябінська, 9-г, ) 19
879 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот
сімдесят дев'ять) грн. 94 коп. основного
боргу, 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 11.03.2014.

Суддя В.В.Сівакова