ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р.
Справа № 907/992/13

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів: Кордюк
Г.Т.,
Кравчук
Н.М.,

при секретарі судового засідання
Олійник І.О.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) - Михайлик О.І.

від відповідача - Мерза Р.І

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода", вих.№1875
від 26.12.2013 року

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 05.12.2013 року
(підписане 18.12.2013 року), суддя Журавчак
Л.С.

у справі № 907/992/13

за позовом Комунального підприємства
"Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода", м.
Ужгород

до відповідача Орендного підприємства
Ужгородський коньячний завод, м.
Ужгород

про спонукання до укладення договору

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду
Закарпатської області від 05.12.2013 року
по справі №907/992/13 відмовлено в позові
комунального підприємства "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" до
орендного підприємства Ужгородський
коньячний завод про спонукання до
укладення договору.

Суд у рішенні, посилаючись на положення
ст.181 Господарського кодексу України,
враховуючи, що відповідач надіслав
позивачу лист-відповідь на пропозицію
укласти спірний договір, в якому
повідомив про необхідність укладення
двох окремих договорів по двох різних
об'єктах, прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, комунальне підприємство
"Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Закарпатської області від 05.12.2013 року
по справі №907/992/13, прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволити. Зокрема, апелянт зазначає,
що ним неодноразово направлялись на
адресу відповідача листи про
необхідність надати документи,
направити представника для укладення
договору та терміново укласти договір
на комунальні послуги. Поряд з цим,
вказує що, оскільки, відповідач
ухиляється від укладення договору вже
більше чотирьох років, а послуги,
обумовлені договором отримує
безперебійно, відтак, вважає
правомірною заявлену ним вимогу про
спонукання до укладення договору.

Представник позивача (скаржника) в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги підтримала, просила скасувати
рішення господарського суду
Закарпатської області від 05.12.2013 року
по справі №907/992/13 та прийняти нове, яким
спонукати орендне підприємство
Ужгородський коньячний завод укласти
договір на подачу води з комунального
водопроводу та приймання стічних вод
до комунальної каналізації №256/13 від
04.09.2013 року.

Поряд з цим, 26.02.2014 року від
представника позивача на адресу суду
надійшли додаткові пояснення щодо
формулювання позовних вимог (вих.№264
від 21.02.2014 року).

Представник відповідача в судовому
засіданні проти вимог апеляційної
скарги заперечила, просила оскаржуване
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення, з підстав,
наведених у відзиві на апеляційну
скаргу (вих.№юр-46/14 від 31.01.2014 року).
Зокрема, зазначала на необхідність
укладення окремих договорів по двох
окремих об'єктах відповідача: по
об'єкту, що знаходиться за адресою: м.
Ужгород, вул. Собранецька, 136 - на подачу
води з комунального водопроводу та
приймання стічних вод до комунальної
каналізації та по об'єкту, що
знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул.
Тімірязєва, 19 - лише на приймання
стічних вод до комунальної
каналізації, оскільки послуга з
водопостачання по даному об'єкту
комунальним підприємством "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" не
надається.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
доводи апеляційної скарги та
дослідивши наявні докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, у зв'язку з
необхідністю правового оформлення
правовідносин з надання
житлово-комунальних послуг, 05.09.2013 року
комунальне підприємство "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" направило
на адресу орендного підприємства
Ужгородський коньячний завод,
підписані позивачем два проекти
договору №256/13 від 04.09.2013 року на подачу
води з комунального водопроводу та
приймання стічних вод до комунальної
каналізації. Факт надіслання проектів
даних договорів та одержання таких
відповідачем підтверджується копіями
фіскального чеку, опису вкладення у
цінний лист та повідомленням про
вручення поштового відправлення
(арк.арк. справи 15,16).

Проте, всупереч ст.ст.638-642 ЦК України та
ст.ст.179-181 ГК України, даний договір
відповідачем не підписано та не
направлено позивачу відповідного
протоколу розбіжностей, у зв'язку з
незгодою відповідача з окремими
положеннями вказаного договору.

Натомість, відповідач надіслав
позивачу лист, вих.№юр-488/13 від 24.09.2013
року, в якому просить останнього
підготувати та направити на його
адресу два договори по двох окремих
об'єктах, обґрунтовуючи таку позицію
різним характером послуг, які
надаватимуться по двох об'єктах
комунальним підприємством "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода", а саме: по
об'єкту, що знаходиться за адресою: м.
Ужгород, вул. Собранецька, 136 - на подачу
води з комунального водопроводу та
приймання стічних вод до комунальної
каналізації та по об'єкту, що
знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул.
Тімірязєва, 19 - лише на приймання
стічних вод до комунальної
каналізації.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
спонукання орендного підприємства
Ужгородський коньячний завод до
укладення договору №256/13 на подачу води
з комунального водопроводу та
приймання стічних вод до комунальної
каналізації.

Суд першої інстанції, посилаючись на
положення ст.181 Господарського кодексу
України, враховуючи, що відповідач
надіслав позивачу лист-відповідь на
пропозицію укласти спірний договір, в
якому повідомив про необхідність
укладення двох окремих договорів по
двох різних об'єктах, оскільки,
позивачем не доведено факту ухилення
відповідача від укладення договору,
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
враховуючи нижченаведене:

Згідно ст.638 ЦК України, договір
укладається шляхом пропозиції однієї
сторони укласти договір (оферти) і
прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Відповідно до ст.641 ЦК України,
пропозицію укласти договір (оферту)
може зробити кожна із сторін
майбутнього договору; пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.181 ГК України
встановлено, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів. Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

Згідно ч.3 ст. 181 ГК України, сторона, яка
одержала проект договору, у разі згоди
з його умовами оформляє договір
відповідно до вимог частини першої
цієї статті і повертає один примірник
договору другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору.

За наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором (ч.4 ст. 181 ГК України).

Пунктом 7 статті 179 ГК України
встановлено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відносини щодо надання послуг з
водопостачання, які виникнуть у сторін
в разі укладення спірного договору
регулюються Законом України «Про питну
воду та питне водопостачання». Зокрема,
статтею 19 вказаного закону
передбачено, що послуги з питного
водопостачання надаються споживачам
підприємством питного водопостачання
на підставі договору, серед іншого, з
підприємствами, установами,
організаціями, що безпосередньо
користуються централізованим питним
водопостачанням.

Поряд з цим, частиною 1 ст.19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» встановлено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Пунктом 1 частини 3 статті 20
цього закону передбачено, що споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обовязок
відповідає зустрічному обовязку
виконавця, визначеному п.3 ч.2 ст.21
вказаного закону, підготувати та
укласти зі споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до ч.4 ст.179 ГК України, при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору, серед іншого, на основі
типового договору, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, чи у
випадках, передбачених законом, іншим
органом державної влади, коли сторони
не можуть відступати від змісту
типового договору, але мають право
конкретизувати його умови.

Згідно ч.3 ст.184 ГК України, укладення
господарських договорів на основі
примірних і типових договорів повинно
здійснюватися з додержанням умов,
передбачених статтею 179 цього Кодексу,
не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

Таким чином, позивачем на підставі
вищенаведених норм, надіслано на
адресу відповідача договір №256/13 на
подачу води з комунального водопроводу
та приймання стічних вод до
комунальної каналізації.

У вказаному договорі містяться всі
істотні умови, передбачені статтею 20
Закону України «Про питну воду та питне
водопостачання», а саме: режим надання
послуг; обсяги питного водопостачання
за нормативами питного водопостачання;
порядок з надання послуг з
водовідведення; розмір та порядок
оплати послуг централізованого
водопостачання і водовідведення; права
та обовязки сторін договору;
відповідальність сторін договору.
Відтак спірний договір відповідає
вимогам чинного законодавства.

Колегією суддів відзначено, що
непідписання відповідачем даного
договору з посиланням на необхідність
укладення двох договорів по двох
окремих об'єктах, не обгрунтовано та не
підтверджено жодними доказами,
оскільки, в запропонованому позивачем
договорі розмежовано надання окремих
послуг по двох окремих об'єктах
відповідача, а саме, пунктом 3.1 договору
№256/13 встановлено наступні ліміти на
водопостачання та водовідведення: на
приміщення у м. Ужгороді по вул.
Собранецькій, 136 - в об'ємі 0,701 мі/добу
води та 0,701 мі/добу стоків; на коньячний
завод у м. Ужгороді по вул. Тімірязєва, 19
- в об'ємі 40 мі/добу стоків. Крім того, в
п.8.1 вказаного договору визначено, що
облік кількості використаної води
здійснюється за показниками приладів
обліку води та/або стоків, які
знаходяться на балансі абонента: по
вул. Собранецька, 136 - №208714, діаметр
(калібр) 15 мм; по вул. Тімірязєва, 19 - №1145,
діаметр (калібр) 80 мм, поряд з цим,
зазначено, що по останній адресі у
відповідача є власна артезіанська
свердловина, відповідно нарахування по
цьому об'єкту слід проводити лише за
послуги по водовідведенню.

Суд першої інстанції, враховуючи
долучену до матеріалів справи
переписку між сторонами, прийшов до
висновку про відсутність факту
ухилення відповідача від укладення
договору а, відтак, і відсутності
підстав для задоволення позову про
спонукання до укладення договору.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими висновками місцевого
господарського суду з огляду на
наступне:

Як вбачається з матеріалів справи,
переписка між сторонами стосовно
укладення спірного договору триває з
2009 року. Поряд з цим, позивач
неодноразово направляв на адресу
відповідача листи з вимогою погодити
умови договору, необхідність подати
відповідні документи та направлення
представника останнього для
переукладення договору на приймання
стоків у відповідності до Правил
приймання стічних вод підприємств і
організацій у комунальну систему
каналізації, проте, орендне
підприємство Ужгородський коньячний
завод вимоги позивача не виконувало та
договір на подачу води з комунального
водопроводу та приймання стічних вод
до комунальної каналізації не
підписало.

Відтак, враховуючи наведене, позивачем
вчинялись всі дії, спрямовані на
укладення спірного договору, а
відповідач в свою чергу затягував цей
процес та ухилявся від укладення
такого.

Таким чином, наявні підстави для
задоволення позову про спонукання
відповідача до укладення договору
№256/13 на подачу води з комунального
водопроводу та приймання стічних вод
до комунальної каналізації, у зв'язку з
ухиленням останнього укласти такий.

Поряд з цим, згідно п.9.9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №6 від 23.03.2012 року, у
резолютивній частині рішення має бути
остаточна відповідь щодо усіх вимог,
які були предметом судового розгляду.
При цьому господарські суди повинні
зазначати у рішенні про спонукання
укласти договір - умови, на яких сторони
зобов'язані укласти договір, з
посиланням на поданий позивачем проект
цього договору, наприклад: «Вважати
договір (найменування договору)
укладеним на умовах поданого
(найменування позивача) проекту цього
договору», а в разі необхідності - з
викладенням у рішенні умов (пунктів)
договору повністю або в певній частині.

З огляду на вищенаведене, рішення
господарського суду Закарпатської
області від 05.12.2013 року по справі
№907/992/13 слід скасувати, прийняти нове
рішення, яким позов задоволити
повністю.

В зв'язку із скасуванням рішення
господарського суду, з урахуванням
ст.ст. 44, 49 ГПК України, Закону України
«Про судовий збір» з відповідача на
користь позивача слід стягнути - 1720,50
грн. витрат по сплаті судового збору (з
яких 1147 грн. - судового збору за подання
позову та 573,50 грн. - судового збору за
подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 104, 105 ГПК
України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода"
задоволити.

Рішення господарського суду
Закарпатської області від 05.12.2013 року
по справі №907/992/13 скасувати, прийняти
нове рішення.

Позов задоволити повністю.

Вважати договір №256/13 на подачу води з
комунального водопроводу та приймання
стічних вод до комунальної каналізації
укладеним на умовах поданого
комунальним підприємством "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" проекту
цього договору.

Договір вважається укладеним з моменту
набрання чинності постанови суду.

Стягнути з Орендного підприємства
Ужгородський коньячний завод (вул.
Тімірязєва, 19, м. Ужгород, Закарпатська
область, ) на користь
Комунального підприємства "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" (вул.
Митна, 1, м. Ужгород, Закарпатська
область, ) - 1720,50 грн.
відшкодування витрат судового збору (з
яких 1147 грн. - судового збору за подання
позову та 573,50 грн. - судового збору за
подання апеляційної скарги).

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

На виконання постанови місцевому
господарському суду видати наказ.

Матеріали справи повернути в місцевий
господарський суд.

Повну постанову складено 06.03.2014 року.

Головуючий-суддя:
Якімець Г.Г.

Судді:
Кордюк Г.Т.

Кравчук Н.М.