м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25279/13 18.02.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом споживчого товариства
«Діамед»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-Маркет»

приватного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал»

про визнання договору
недійсним

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Вітович О.Я. -
представник за довіреністю № 28/10/13 від
28.10.2013 року;

від відповідача-2: Андрієвська О.В. -
представник за довіреністю № 297 від
31.12.2013 року.

ВСТАНОВИВ:

Споживче товариство «Діамед»
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-Маркет», приватного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» про визнання договору
недійсним.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що є власником
приміщень площею 167,4 кв.м. в буд. 17 А по
вул. Симиренко в м. Києві. Вказані
приміщення належать позивачеві на
підставі договору купівлі продажу
нежитлового приміщення від 18.12.2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Коновал З.Ф. та зареєстровано в
реєстрі за № 8169.

Між позивачем та ВАТ «Акціонерна
компанія «Київводоканал» (Відповідач-2)
укладений договір на постачання питної
води та приймання стічних вод від 05.02.2010
року за № 08962/5-08 на отримання послуг за
адресою буд. 17 А по вул. Симиренко в м.
Києві.

Позивач вважає себе
балансоутримувачем будівлі 17 А по вул.
Симиренко в м. Києві у зв'язку з тим
позивач прийняв всі системи
комунікації по забезпеченню
водопостачання та водовідведення
будівлі, що підтверджується тим, що між
позивачем та ЖЕО № 801 Святошинського
району м. Києва 28.02.2002 року був
складений акт приймання передачі
майна, відповідно до якого позивач
прийняв всі комунікації по
забезпеченню водопостачання та
водовідведення в будівлі 17 А по вул.
Симиренко в м. Києві; між позивачем та
ВАТ «АК «Київводоканал» складений акт
від 03.03.2010 року розмежування балансової
належності каналізаційних мереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін; між позивачем та ВАТ «АК
««Київводоканал» складений акт від
28.04.2010 року про розмежування балансової
належності зовнішніх водопровідних
мереж.

Між тим, позивач 26.02.2012 року звернувся
до ТОВ «АТБ-Маркет» (Відповідач-1), який
є власником приміщень площею 830 кв.м. у
цьому ж будинку, з пропозицією
укладення з позивачем договору на
водопостачання та водовідведення та
спільне використання водопровідних та
каналізаційних мереж, однак отримав
відповідь про те, що відповідачем-1
укладено прямий договір з
відповідачем-2 на надання послуг з
водопостачання та приймання стічних
вод через приєднані мережі № 10963/5-02 від
27.12.2012 року.

На думку позивача, відповідач-1 та
відповідач-2 не мали права на укладення
договору № 10963/5-02 від 27.12.2012 року
оскільки відповідач-1 не має прямого
доступу до водопровідних мереж, а
отримує послуги через мережі,
балансоутримувачем яких є позивач;
відповідач-1 встановив вузли обліку
водопостачання та водовідведення на
мережах Позивача; чинним
законодавством на момент укладення
договору між відповідачем-1 та
відповідачем-2 було передбачено
вичерпний перелік споживачів, з якими
укладався договір враховуючи, що
відповідач-1 не користується
централізованим водопостачання, а
лічильник відповідача-1 на межі
балансової належності позивача та
відповідача-2. Таким чином, відповідач-2
порушує права позивача здійснюючи
розрахунки за фактично спожиту воду.

У зв'язку з викладеним вище позивач
просить визнати недійсним договір на
надання послуг з водопостачання та
приймання стічних вод через приєднані
мережі № 10963/5-02 від 27.12.2012 року в частині
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі до
будівлі, яка розташована за адресою
буд. 17 А по вул. Симиренко в м. Києві.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 30.12.2013 року порушено провадження у
справі № 910/25279/13 і призначено до
розгляду на 14.01.2014 року.

У судове засідання 14.01.2014 року
представник позивача та відповідача-1
не з'явились, вимоги ухвали суду від
30.12.2013 не виконали. Від відповідача-1
надійшла телеграма з проханням
відкласти розгляд справи. Представник
відповідача-2 у судове засідання
з'явився однак вимоги ухвали суду від
30.12.2013 не виконав. Відповідно до ст. ст.
77, 86 Господарського процесуального
кодексу України, враховуючи неявку у
судове засідання представників
позивача та відповідача-1, суд відклав
розгляд справи на 03.02.2014 року.

У судове засідання 03.02.2014 року з'явились
представники сторін. Представник
відповідача-1 подав відзив на позовну
заяву. Представники позивача заявили
усне клопотання про відкладення
розгляду справи, представник
відповідача-1 проти заявленого
клопотання заперечував, представник
відповідача 2 підтримав дане
клопотання.

Відповідно до ст. ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошена перерва до 18.02.2014 року.

У судове засідання представники
позивача не з'явились. Представники
відповідача-1 та відповідача-2 у судове
засідання з'явились, проти позову
заперечували та просили відмовити у
задоволенні позовних вимог

Заслухавши пояснення представників
відповідача-1 та відповідача-2,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Позивач є власником приміщень площею
167,4 кв.м. в буд. 17 А по вул. Симиренко в м.
Києві. Вказані приміщення належать
позивачеві на підставі договору
купівлі продажу нежитлового
приміщення від 18.12.2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Коновал З.Ф. та зареєстровано в
реєстрі за № 8169.

Між позивачем та ВАТ «Акціонерна
компанія «Київводоканал» (Відповідач-2)
укладений договір на постачання питної
води та приймання стічних вод від 05.02.2010
року за № 08962/5-08 на отримання послуг за
адресою буд. 17 А по вул. Симиренко в м.
Києві.

Позивач вважає себе
балансоутримувачем будівлі 17 А по вул.
Симиренко в м. Києві у зв'язку з тим, що
між позивачем та ЖЕО № 801
Святошинського району м. Києва 28.02.2002
року був складений акт приймання
передачі майна, відповідно до якого
позивач прийняв всі комунікації по
забезпеченню водопостачання та
водовідведення в будівлі 17 А по вул.
Симиренко в м. Києві; між позивачем та
ВАТ «АК «Київводоканал» складений акт
від 03.03.2010 року розмежування балансової
належності каналізаційних мереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін; між позивачем та ВАТ «АК
««Київводоканал» складений акт від
28.04.2010 року про розмежування балансової
належності зовнішніх водопровідних
мереж.

Позивач 26.02.2012 року звернувся до ТОВ
«АТБ-Маркет» (Відповідач-1), який є
власником приміщень площею 830 кв.м. у
цьому ж будинку, з пропозицією
укладення з позивачем договору на
водопостачання та водовідведення та
спільне використання водопровідних та
каналізаційних мереж, однак отримав
відповідь про те, що відповідачем-1
укладено прямий договір з
відповідачем-2 на надання послуг з
водопостачання та приймання стічних
вод через приєднані мережі № 10963/5-02 від
27.12.2012 року.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК
України, одним із способів захисту
цивільного права може бути зокрема,
визнання правочину недійсним.

Відповідно до статей 203, 204 ЦК підстави і
наслідки недійсності правочину можуть
бути передбачені винятково законами.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК недодержання
сторонами або стороною в момент
вчинення правочину вимог, встановлених
частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК, як правило,
має наслідком визнання правочину
недійсним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
споживач питної води - юридична або
фізична особа, яка використовує питну
воду для забезпечення фізіологічних,
санітарно-гігієнічних, побутових та
господарських потреб.

Ст. 7 Закону України «Про питну воду та
питне водопостачання» передбачено, що
держава гарантує захист прав
споживачів у сфері питної води та
питного водопостачання шляхом
забезпечення кожної людини питною
водою нормативної якості в межах
науково обгрунтованих нормативів
питного водопостачання залежно від
району та умов проживання.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання» послуги
з питного водопостачання надаються
споживачам підприємством питного
водопостачання на підставі договору з
підприємствами, установами,
організаціями, що безпосередньо
користуються централізованим питним
водопостачанням.

Таким чином відповідачем-2 укладеного
договір № 10963/5-02 від 27.12.2012 року з
відповідачем-1 як безпосереднім
користувачем централізованого питного
водопостачання.

Позивач вважає недійсним договір на
надання послуг з водопостачання та
приймання стічних вод через приєднані
мережі № 10963/5-02 від 27.12.2012 року в частині
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі до
будівлі, яка розташована за адресою
буд. 17 А по вул. Симиренко в м. Києві,
укладений між відповідачем-1 та
відповідачем-2 оскільки відповідач-1 не
має прямого доступу до водопровідних
мереж, а отримує послуги через мережі,
балансоутримувачем яких є позивач;
відповідач-1 встановив вузли обліку
водопостачання та водовідведення на
мережах Позивача; чинним
законодавством на момент укладення
договору між відповідачем-1 та
відповідачем-2 було передбачено
вичерпний перелік споживачів, з якими
укладався договір враховуючи, що
відповідач-1 не користується
централізованим водопостачанням, а
лічильник відповідача-1 на межі
балансової належності позивача та
відповідача-2, що порушує права
позивача при здійсненні розрахунків за
фактично спожиту воду.

Між тим, вказані позивачем акти,
укладені між позивачем та ЖЕО № 801
Святошинського району м. Києва 28.02.2002
року приймання передачі майна,
відповідно до якого позивач прийняв
всі комунікації по забезпеченню
водопостачання та водовідведення в
будівлі 17 А по вул. Симиренко в м. Києві
та між позивачем та ВАТ «АК
«Київводоканал» від 03.03.2010 року
розмежування балансової належності
каналізаційних мереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін; між позивачем та ВАТ «АК
««Київводоканал» складений акт від
28.04.2010 року про розмежування балансової
належності зовнішніх водопровідних
мереж не свідчать про те, що позивач є
балансоутримувачем всіх інженерних
мереж в вказаній будівлі та самої
будівлі, а встановлюють межі
закінчення відповідальності
відповідача-2 та початок
відповідальності позивача.

Також позивачем не доведено належними
та допустимими доказами, що позивач є
експлуатаційною організацією, яка
надає послуги з водопостачання та
водовідведення в розумінні Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Судом встановлено, що відповідно до
акту приймання-передачі основних
засобів від 01.02.2012 року, копія якого
знаходиться в матеріалах справи, на
підставі розпоряджень Київської
міської державної адміністрації від
10.12.2010 року за № 1112 та від 29.07.2011 року за
№ 1339, нежитлові приміщення в буд. 17 А по
вул. Симиренко в м. Києві були передані
від КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району» в користування
КП «Київжитлоспецексплуатація». Тобто
балансоутримувачем буд. 17 А по вул.
Симиренко в м. Києві та внутрішньо
будинкових мереж є КП
«Київжитлоспецексплуатація».

Листом за № 155/1/13-85 від 10.01.2013 року КП
«Київжитлоспецексплуатація» надало
письмову згоду відповідачеві-1 на
використання водопровідних та
каналізаційних мереж у нежилих
приміщеннях в буд. 17 А по вул. Симиренко
в м. Києві, які перебувають на балансі
КП «Київжитлоспецексплуатація» за
актом приймання передачі від 07.05.1998
року за № 1998.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору № 10963/5-02 від 27.12.2012 року
укладеного між відповідачем-1 і
відповідачем-2 не передбачено
підключення абонента відповідача-1 до
мереж позивача. Таким чином, вказаний
договір не порушує права позивача,
окрім того, договором погоджені всі
істотні умови договору, передбачені
Законом України «Про питну воду та
питне водопостачання».

Таким чином, суд приходить до висновку
про відсутність правових підстав про
визнання недійсним договору на надання
послуг з водопостачання та приймання
стічних вод через приєднані мережі №
10963/5-02 від 27.12.2012 року в частині
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі до
будівлі, яка розташована за адресою
буд. 17 А по вул. Симиренко в м. Києві.

Враховуючи вищезазначене та беручи до
уваги те, що відповідачем-1 та
відповідачем-2 дотримано вимог закону
при укладенні договору № 10963/5-02 від
27.12.2012 року, вимога позивача про
визнання договору № 10963/5-02 від 27.12.2012
року недійсним в частині постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі до будівлі, яка
розташована за адресою буд. 17 А по вул.
Симиренко в м. Києві є необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з статтею 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, ст. 49, ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 13.03.2014
року.

Суддя
С.М.Мудрий