донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

04.03.2014 справа №905/6438/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Марченко
О.А.суддівРадіонової О.О., Попкова Д.О.
за участю представників сторін:
від
позивача: Не з'явився;від
відповідача:Не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стиль Д",
м.Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Донецької області
від11.11.2013р. (повний текст рішення
підписано 18.11.2013р.) у справі№905/6438/13
(суддя Мальцев М.Ю.) за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Стиль Д",
м.Дніпропетровськ до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, м.Шахтарськ,
Донецька область простягнення 51733,34
грн. В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 11.11.2013р. у справі
№905/6438/13 у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стиль Д",
м.Дніпропетровськ до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, м.Шахтарськ,
Донецька область про стягнення 51733,34
грн. - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Стиль Д",
м.Дніпропетровськ звернулось з
апеляційною скаргою, в якій останнє
просить скасувати судове рішення у
зв'язку з тим, що судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи; висновки, викладенні у
рішенні суду, не відповідають
обставинам справи; судом порушені та
неправильно застосовані норми
матеріального і процесуального права.
Зокрема, скаржник вказує на те, що
місцевим господарським судом при
прийнятті оскаржуваного судового акта
не прийнято до уваги порушення
відповідачем строків виконання
зобов'язання щодо передачі позивачеві
об'єкта оренди, що відповідно до п. 8.5.1.
Договору суборенди нерухомого майна
від 01.03.2013 року є підставою для
стягнення неустойки.

Сторони наданим їм правом не
скористалися, в судове засідання не
з'явилися, про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином.

Відповідач поважних причин неявки в
судове засідання суду не повідомив,
однак був присутній в попередньому
судовому засіданні, в якому
заперечував проти доводів апеляційної
скарги з підстав, викладених у відзиві,
просив залишити апеляційну скаргу без
задоволення, рішення господарського
суд без змін.

Від позивача до суду надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі його представника.

Зважаючи на достатність наданих
сторонами доказів та керуючись статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України - справа розглядається
за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України. Апеляційний господарський
суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і переглядає законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду,
переглянувши в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи № 905/6438/13; розглянувши
доводи апеляційної скарги та відзиву
на неї; перевіривши застосування судом
норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стіль Д»,
м. Дніпропетровськ скасування
рішення господарського суду Донецької
області від 11.11.2013р. у справі №905/6438/13 з
огляду на наступне.

Так, 01.03.2013р. між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 (Орендар) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Стиль Д» (Субрендар)
укладений договір суборенди
нежитлового приміщення.

За умовами п.1.1 договору суборенди від
01.03.2013 року Орендар передав, а
Суборендар прийняв в строкове платне
користування нерухоме майно -
нежитлове приміщення загальною площею
60,9 кв.м, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, надалі - "Об'єкт суборенди". За
умовами п. 1.4. договору суборенди від
01.03.2013 року відповідач користується
об'єктом оренди на підставі договору
оренди № 1 від 01.03.2013 року, укладеного
між відповідачем та ОСОБА_5

Відповідно до п.2.2 договору суборенди
від 01.03.2013 року в редакції Додаткової
угоди від 01.03.2013р., Орендар повинен
передати об'єкт суборенди суборендарю
протягом 55 календарних днів з моменту
підписання договору. Суборендар має
право (і це не буде вважатися
порушенням умов договору зі сторони
суборендаря) не приймати Об'єкт
суборенди в наступні дні тижня:
п'ятниця, субота, неділя. При цьому,
орендар зобов'язується на момент
передачі за свій рахунок та своїми
засобами забезпечити пропускний ліміт
електроенергії на об'єкт суборенди до
рівня не менше 22кВт/год. У разі
невиконання орендарем цього
зобов'язання суборендар має право не
приймати об'єкт суборенди без
застосування до нього будь-яких
штрафних санкцій, а орендар
зобов'язаний повернути суборендарю
грошові кошти, сплачені останнім на
підставі п.3.11 Договору.

Пунктом 3.11 договору суборенди від
01.03.2013 року (в редакції Додаткової угоди
від 01.03.2013р) сторони передбачили, що
суборендар зобов'язується в строк до 22
березня 2013 року сплатити орендарю
орендну плату за перший, другий місяці
суборенди в розмірі 16001,00 грн. без ПДВ та
гарантійний (авансовий) платіж у
розмірі місячної орендної плати, що
становить 16000,00 грн. без ПДВ та
домовились, що гарантійний авансовий
платіж залишається незмінним та
підлягає зарахуванню в якості орендної
плати за останній місяць суборенди.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем згідно з платіжними
дорученнями № 2786 від 20.03.2013 року, № 2785
від 20.03.2013 року та №2787 від 20.03.2013 року,
сплачено відповідачу в рахунок оплати
орендної плати за березень-квітень 2013
року грошові кошти в розмірі 32001,00 грн.,
які повернуто відповідачем скаржнику
платіжними дорученням № 2 від
28.03.2013 року та № 9 від 07.05.2013 року. Копії
вказаних платіжних доручень містяться
в матеріалах справи.

Позивач листом вих. №391 від 19.04.2013р.
повідомив відповідача про
необхідність передачі об'єкта оренди
до 24.04.2013р. та просив письмово
повідомити про готовність вказаного
приміщення, дату підписання акта
приймання - передачі, а також надати
копію договору з електропостачальною
організацією на виконання п.2.2
договору. Докази направлення та
отримання вказаного листа містяться в
матеріалах справи.

За твердженням позивача, зважаючи на
порушення відповідачем зобов'язання за
договором суборенди від 01.03.2013 року
щодо передачі об'єкта оренди у строки,
встановлені сторонами при укладенні
договору суборенди від 01.03.2013 року в
редакції Додаткової угоди, позивачем
заявлений позов про стягнення з
відповідача на підставі п. 8.5.1.
Договору суборенди від 01.03.2013 року
неустойки в розмірі 51733,34 грн. за період
з 24 квітня 2013 року по 31 липня 2013
року.

Відповідно до ст.43 ГПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Судовими доказами слід вважати
документи, які можуть підтвердити або
спростувати обставини, що мають
значення для правильного розгляду
справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України,
ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На підставі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються насамперед його
положеннями та Цивільним кодексом
України.

Договір суборенди нежитлового
приміщення від 01.03.2013р. за своєю
правовою природою є договором
майнового піднайму і підпадає під
правове регулювання норм статей 759-786 ЦК
України.

Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу
України передання наймачем речі у
користування іншій особі (піднайм)
можливе лише за згодою наймодавця, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Строк договору піднайму не
може перевищувати строку договору
найму. До договору піднайму
застосовуються положення про договір
найму.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Аналогічні норми містяться в
положеннях п.1 ст.283 Господарського
кодексу України

Згідно з ч.1 ст.763 Цивільного кодексу
України договір найму укладається на
строк, встановлений договором.

Тобто, для вирішення даного спору
необхідно, крім іншого, встановити
наявність у відповідача, як орендаря за
основним договором оренди, права на
передачу предмета оренди в суборенду
третій особі та строк дії основного
договору.

Водночас, вказані обставини не були
предметом дослідження місцевим
господарським судом при розгляді
даного спору, у зв'язку з чим
апеляційним господарським судом
ухвалою від 04.02.2014 року від відповідача
витребувано оригінал та належним чином
засвідчену копію основного договору
оренди № 1 від 01.03.2013 року, укладеного
між відповідачем та ОСОБА_5

На виконання вимог вказаної ухвали
суду від 04.02.2014 року відповідачем
надано копію договору оренди
нерухомого майна № 1 від 01.03.2013 року,
укладеного між ОСОБА_5 (орендодавець) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
(орендар). Відповідно до умов договору
оренди нерухомого майна № 1 від
01.03.2013 року орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування нерухоме майно -
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,9
кв.м. на строк 35 місяців.

Одночасно, відповідачем надано суду
додаткову угоду від
01.03.2013року до договору оренди
нерухомого майна № 1 від 01.03.2013
року, якою сторони керуючись ст. 651, 653, 654
Цивільного кодексу України, дійшли
згоди про розірвання з 01.03.2013 року
договору оренди № 1 від 01.03.2013 року.

Приписами ч.ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного
кодексу України унормовано, що у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. У разі зміни або
розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором чи не випливає із звичаїв
ділового обороту.

Таким чином, враховуючи укладення
сторонами за договором оренди № 1 від
01.03.02013 року додаткової угоди про
розірвання вказаного договору, судом
встановлено, що правовідносини за
договором оренди № 1 від 01.03.2013 року
припинено за згодою сторін з 01.03.2013
року.

Водночас, договір суборенди є похідним
від основного договору оренди і за
умовами ч. 2 ст. 774 Цивільного кодексу
України строк його дії не може
перевищувати строк основного договору.

Отже, оскільки договір оренди від 01.03.2013
року припинено за згодою сторін з 01.03.2013
року договір суборенди від 01.03.2013 року є
припиненим з 01.03.2013 року в силу приписів
ч. 2 ст. 774 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, зважаючи, що з
припиненням договору суборенди від
01.03.2013 року, припиняються права та
обов'язки сторін за вказаним договором,
тобто у відповідача відсутній
обов'язок передати позивачеві об'єкт
оренди. Виходячи з чого відповідач не є
таким, що прострочив виконання
зобов'язання, тому у позивача відсутні
правові підстави для стягнення з
відповідача неустойки в розмірі 51733,34
грн. за невиконання зобов'язань за
договором суборенди нежитлового
приміщення від 01.03.2013 року з передачі
предмета суборенди.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що місцевим
господарським судом правомірно
відмовлено позивачеві у позові про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 неустойки в розмірі 51733,34 грн. за
невиконання зобов'язань за договором
суборенди нежитлового приміщення від
01.03.2013 року з передачі предмета
суборенди.

Твердження скаржника про порушення і
неправильне застосування судом першої
інстанції норм законодавства при
прийнятті рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування законного та
обґрунтованого судового акту колегія
суддів не вбачає.

Рішення господарського суду Донецької
області від 11.11.2013р. у справі №905/6438/13 з
урахуванням мотивів, зазначених
апеляційним судом, відповідає
фактичним обставинам справи, чинному
законодавству, тому підлягає залишенню
без змін, а апеляційна скарга за
наведеними в ній мотивами - без
задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Стиль Д",
м.Дніпропетровськ залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 11.11.2013р. у справі №905/6438/13
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

У судовому засіданні 04.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови підписано
07.03.2014р.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: О.О. Радіонова

Д.О. Попков