донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

04.03.2014р. справа №5009/2849/12

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: секретаря
Радіонової О.О. Марченко О.А., Попкова
Д.О. Валової В.Ю.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу від прокурора: від
позивача: від
відповідача:
Запорізького прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Південного регіону України м.Запоріжжя
Зубков В.С. - за посвідченням №017412 від
04.06.2013р. не з»явився Панченко О.О.-
предст. за дов. 21/15-юр від 09.01.2014р.на
ухвалу господарського суду
Запорізької області від25.11.2013р. (про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню)у справі№5009/2849/12 (суддя
Соловйов В.М.)за позовомКонцерну
«Міські теплові мережі» в особі філії
Концерну «Міські теплові мережі»
Шевченківського району м.Запоріжжядо
про Казенного підприємства
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
м.Запоріжжя стягнення боргу 2 740 100,49грн.

ВСТАНОВИВ

Відповідач, Казенне підприємство
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
м.Запоріжжя звернувся до
господарського суду Запорізької
області з заявою про визнання наказу
№5009/2849/12, виданого господарським судом
Запорізької області 01.10.2012р., яким
стягнуто з Казенного підприємства
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
на користь Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Шевченківського
району м.Запоріжжя 2740100,49грн. основного
боргу за поставлену теплову енергію та
54833,06грн. судового збору, таким, що не
підлягає виконанню (а.с.88-91).

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013р. у
задоволенні заяви Казенного
підприємства «Науково-виробничий
комплекс «Іскра» про визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню
відмовлено у повному обсязі (а.с.119-121).

Ухвала господарського суду мотивована
тим, що процедура списання
заборгованості за теплову енергію у
розмірі 2 739 378, 50грн. між Концерном «МТМ»
та КП «НВК «Іскра» виконана з
порушенням умов, визначених у Законі
України від 06.09.2012р. №5213-VI «Про деякі
питання заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
«Укроборонпром» та забезпечення їх
стабільного розвитку», а відтак заява є
такою, що не підлягає задоволенню.

Не погодившись з даною ухвалою,
відповідач, Казенне підприємство
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
м.Запоріжжя подав апеляційну скаргу
разом із клопотанням про поновлення
строків для звернення з апеляційною
скаргою, в якій просить суд поновити
пропущений строк для подання
апеляційної скарги на ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 25.11.2013р., скасувати ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 25.11.2013р. по справі №5009/2849/12
та визнати наказ №5009/2849/12, виданий
господарським судом Запорізької
області 28.09.2012р таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 23.12.2013р. було
відмовлено Казенному підприємству
«Науково-виробничий комплекс «Іскра» у
задоволенні клопотання про
відновлення пропущеного строку для
подання апеляційної скарги на ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 25.11.2012р. у справі №5009/2849/12, а
апеляційну скаргу було повернуто без
розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.97
Господарського процесуального кодексу
України (а.с.131-132).

Запорізький прокурор з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Південного регіону України м.Запоріжжя
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд поновити строк для подання
апеляційної скарги на ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 25.11.2013р. у справі №5009/2849/12,
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013р. по
справі №5009/2849/12 скасувати та визнати
наказ №5009/2849/12, виданий господарським
судом Запорізької області 28.09.2012р
таким, що не підлягає виконанню.

На думку прокурора, ухвала
господарського суду Запорізької
області від 25.11.2013р. по справі №5009/2849/12
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Прокурор зазначає, що місцевим
господарським судом не повно з»ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а висновки, зроблені судом, не
відповідають встановленим обставинам
справи.

В даному випадку, як вважає прокурор,
Закон України від 06.09.2012р. №5213-VI «Про
деякі питання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу - учасників Державного
концерну «Укроборонпром» та
забезпечення їх стабільного розвитку»
розповсюджує свою дію на стягувача
(Концерн «МТМ») та боржника (КП «НВК»
«Іскра»).

Прокурор зазначив, що НАК «Нафтогаз
України» не є ані стороною договорів,
ані стороною по справі №5009/2849/12, а Акт
звіряння щодо обсягу дебіторської
та/або кредиторської заборгованості за
теплову енергію, що утворилась на
01.09.2012р. та не погашена станом на 30.10.2012р.
є дійсним, відповідає вимогам Закону
України №5213-VI та не
потребує погодження з жодним іншим
суб»єктом господарювання, крім тих, які
його погодили, підписали та завірили
печатками.

04.03.2014р. на адресу Донецького
апеляційного господарського суду від
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу №214/21/65юр від 03.03.2014р.,
який колегією суддів розглянутий та
залучений до матеріалів справи.

Прокурор у судове засідання з»явився,
підтримав доводи, викладені у
апеляційній скарзі, просив суд
скасувати ухвалу господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013р. по
вказаній справі та визнати наказ,
виданий господарським судом
Запорізької області від 28.09.2013р. по
справі №5009/2849/12 таким, що не підлягає
виконанню.

Позивач у судове засідання не з»явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, своїми
процесуальними правами, передбаченими
ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України, не скористався.

Відповідач у судове засідання
з»явився, підтримав апеляційну скаргу
прокурора, просив суд визнати наказ,
виданий господарським судом
Запорізької області від 28.09.2013р. по
справі №5009/2849/12 таким, що не підлягає
виконанню.

Враховуючи те, що явка сторін не була
визнана обов»язковою, колегія суддів
ухвалила розглянути апеляційну скаргу
за відсутністю представника позивача.

Відповідно до ст. 106 ГПК України окремо
від рішення місцевого господарського
суду можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку ухвали місцевого
господарського суду, зокрема, про
повернення позовної заяви.

За правилами ст. 102 ГПК України
апеляційна скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги обмеження процесуального
строку, встановленого для розгляду
апеляційної скарги на ухвали місцевого
господарського суду та враховуючи те,
що в матеріалах справи мають місце
докази належного повідомлення всіх
учасників судового процесу про час та
місце проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів вважає можливим розглянути
апеляційну скаргу на ухвалу місцевого
господарського суду за наявними
матеріалами справи.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість ухвали місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Суть спірних правовідносин полягає у
вирішенні питання щодо визнання наказу
таким, що не відповідає виконанню.

Судом апеляційної інстанції
встановлено наступне.

Концерн «Міські теплові мережі» в
особі філії Концерну «Міські теплові
мережі» Шевченківського району
м.Запоріжжя звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до Казенного
підприємства «Науково-виробничий
комплекс «Іскра» м.Запоріжжя про
стягнення основного боргу за
поставлену теплову енергію в гарячій
воді у розмірі 2 741 652,64грн. (а.с.4-5).

12.09.2012р. позивач зменшив розмірі
позовних вимог та просив суд стягнути з
відповідача 2 740 100,49грн.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 12.09.2012р.
позовні вимоги Концерну «Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі»
Шевченківського району м.Запоріжжя до
Казенного підприємства
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
м.Запоріжжя про стягнення основного
боргу за поставлену теплову енергію в
гарячій воді у розмірі 2 740 100,49грн.
задоволені у повному обсязі (а.с.79-82).

28.09.2012р. господарським судом
Запорізької області був виданий
відповідний наказ у порядку ст.116
Господарського процесуального кодексу
України (а.с.87).

З матеріалів справи вбачається,
що даний наказ знаходиться на
виконанні в Шевченківському ВДВС
Запорізького МУЮ, а із заяви про
відкриття виконавчого провадження
вбачається, що боржник сплати 721,99 грн.
основного боргу, тобто несплаченою
залишається сума заборгованості за
використану теплову енергію з
урахуванням судового збору 2 794 211,56
грн.(а.с.102-108).

Постановою КМУ від 29.12.2010р. № 1221 з
метою підвищення ефективності
функціонування державних підприємств,
які проводять господарську діяльність
у сфері розроблення, виготовлення,
реалізації, модернізації військової і
спеціальної техніки, створено
Державний концерн «Укроборонпром». До
переліку державних підприємств, які
увійшли до складу ДК «Укроборонпром»
згідно з додатком, включено також КП
«Науково-виробничий комплекс «Іскра».

13.11.2013р. відповідач, Казенне
підприємство «Науково-виробничий
комплекс «Іскра» м.Запоріжжя звернувся
до господарського суду Запорізької
області з заявою про визнання наказу
№5009/2849/12, виданого господарським судом
Запорізької області 01.10.2012р., яким
стягнуто з Казенного підприємства
«Науково-виробничий комплекс «Іскра»
на користь Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Шевченківського
району м.Запоріжжя 2740100,49грн. основного
боргу за поставлену теплову енергію та
54833,06грн. судового збору, таким, що не
підлягає виконанню, з посиланням на
ст.117 Господарського процесуального
кодексу України (а.с. 88-91).

Господарський суд Запорізької
області ухвалою від 25.11.2013р. у
задоволенні заяви Казенного
підприємства «Науково-виробничий
комплекс «Іскра» м.Запоріжжя про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню відмовив (а.с. 119-121), з чим
прокурор не погодився.

Перевіривши правомірність відмови у
задоволені заяви про визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню,
колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про необґрунтованість
апеляційної скарги та відповідність
оскаржуваної ухвали вимогам чинного
законодавства з таких підстав.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження ".

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК
України, виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом. Після набрання
судовим рішенням законної сили наказ
видається за заявою стягувачу чи
прокурору, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, або надсилається
стягувачу рекомендованим чи цінним
листом. Накази про стягнення судового
збору надсилаються до державних
податкових інспекцій.

Частинами 2-5 ст. 117 ГПК України
унормовано, що господарський суд, який
видав наказ, може за заявою стягувача
або боржника виправити помилку,
допущену при його оформленні або
видачі, чи визнати наказ таким, що не
підлягає виконанню, та стягнути на
користь боржника безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Як вказано у п. 3.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2009 року "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України", частина четверта статті 117 ГПК
містить підстави визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково, за заявами
стягувачів або боржників, поданими в
порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин (наприклад, у разі скасування чи
зміни в апеляційному або в касаційному
порядку чи за результатами перегляду
за нововиявленими обставинами рішення,
на підставі якого наказ було видано,
якщо на момент таких скасування чи
зміни наказ ще не було виконано
повністю або частково).

За приписами ч.1 ст. 202 ГК України
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Закон України "Про деякі питання
заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
"Укроборонпром" та забезпечення їх
стабільного розвитку" №5213 - VІ від
06.09.2012р. ( далі - Закон № 5213) визначає
комплекс економічних заходів,
спрямованих на вирішення питань
заборгованості та забезпечення
стабільного розвитку державних
підприємств оборонно-промислового
комплексу, в тому числі казенних
підприємств, які включені до складу
Державного концерну "Укроборонпром".

Пунктами 1, 4, 5 частини 1 статті 2 цього
Закону визначено, що на умовах,
визначених цією статтею, підлягають
списанню:

заборгованість підприємств
оборонно-промислового комплексу (у
тому числі встановлена судовими
рішеннями та реструктуризована) за
теплову енергію і природний газ та
послуги з його транспортування перед
підприємствами, що виробляють,
транспортують і постачають теплову
енергію, та суб'єктами господарювання,
що здійснюють постачання природного
газу за регульованим тарифом,
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України", її дочірніми
компаніями (підприємствами), яка
обліковувалася станом на 1 вересня 2012
року і не сплачена станом на дату
набрання чинності цим Законом;

заборгованість (у тому числі
встановлена судовими рішеннями та
реструктуризована) з пені, штрафних та
фінансових санкцій (3 відсотки річних
та індекс інфляції), які нараховані
підприємствам оборонно-промислового
комплексу на заборгованість за
природний газ та послуги з його
транспортування, теплову енергію,
електричну енергію та надані послуги з
водопостачання та водовідведення
станом на 1 вересня 2012 року і не
сплачені станом на дату набрання
чинності цим Законом;

заборгованість підприємств, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію, перед
суб'єктами господарювання, що
здійснюють постачання природного газу,
в межах сум, списаних учасникам
процедури списання - підприємствам
оборонно-промислового комплексу, яка
виникла станом на 1 вересня 2012 року і не
сплачена станом на дату набрання
чинності цим Законом.

Частина 2 статті 2 Закону № 5213
встановлює такий порядок списання
заборгованості.

Для списання заборгованості кожен
учасник процедури списання утворює
комісію з питань списання
заборгованості, до складу якої
обов»язково входять керівник
підприємств як голова комісії та
головний бухгалтер і яка визначає
обсяг та період виникнення
заборгованості, що підлягає списанню, у
розрізі контрагентів ( п.2 ч.2 ст. 2 Закону
№ 5213);

списання заборгованості проводиться
на підставі взаємно погоджених актів
звіряння учасників процедури списання,
в яких зазначаються обсяг та період
виникнення заборгованості, що підлягає
списанню (п.3.ч.2 ст. 2 Закону № 5213);

датою списання заборгованості є дата
підписання взаємно погоджених актів
звіряння учасниками процедури
списання (п.4 ч.2 ст. 2 Закону № 5213).

Пунктом 3 частини 2 статті 2 Закону № 5213
визначено, що списання заборгованості
проводиться на підставі взаємно
погоджених актів звіряння учасників
процедури списання, в яких
зазначаються обсяг та період
виникнення заборгованості, що підлягає
списанню.

Статтею 4 Закону № 5213 визначено, що
Закон набирає чинності та вводиться в
дію з дня його опублікування.

Пунктом 2 ст. 4 Закону № 5213 передбачено,
що дія цього Закону поширюється на
підприємства оборонно-промислового
комплексу, включені до складу
Державного концерну «Укроборонпром»
станом на дату набрання чинності цим
Законом.

Як вже зазначалось вище, за рішенням
господарського суду Запорізької
області від 12.09.2012р. по справі №5009/2849/12
стягненню підлягає сума основного
боргу за поставлену теплову енергію у
сумі 2 740 100,49грн.

З матеріалів справи вбачається,
наказом директора КП "НВК "Іскра"
Пресняк І.С. від 31.10.2012р. № 1888
(а.с.93), у зв'язку із набранням чинності
Закону України від 06.09.2012р. № 5213-VI "Про
деякі питання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу - учасників Державного
концерну "Укроборонпром" та
забезпечення їх стабільного розвитку"
створено комісію по списанню
заборгованості, якій, крім іншого,
доручено скласти акти звіряння з
постачальниками теплової, електричної
енергії та природного газу станом на
01.09.2012р.

05.11.2012р. між КП "НВК "Іскра" та Концерном
"МТМ" було складено Акт звіряння* щодо
обсягу дебіторської та/або
кредиторської заборгованості за
теплову енергію, що утворилась на
01.09.2012р. та не погашена станом на 30.10.2012р.
(а.с.92). Даний акт погоджений Державним
концерном "Укроборонпром".

Так, зі змісту Акту вбачається, що сума
дебіторської заборгованості у розмірі
2794211,56 грн. за рішенням суду № 5009/2849/12
від 28.09.12р., але рішення від такої дати в
матеріалах справи немає.

Зі змісту пункту 2 вказаного Акту
вбачається, що за договором № 340197 від
26.12.2011р., в т.ч. за рішенням суду № 5009/2849/12
від 28.09.2012р. період 01-02.2012р. сума
основного боргу за теплову енергію
складає 2 739 378,50грн., судові витрати
54833, 06грн.

Судова колегія зазначає, що у Акті
також міститься примітка наступного
змісту: «*- Акт
звіряння є підставою та
використовується тільки для погашення
заборгованості за умови дотримання
вимог Закону України № 5213-VI від 30.10.2012р.
та визнання даного акту Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України"».

Оскільки дата списання заборгованості
КП "НВК "Іскра" перед Концерном "МТМ"
повинна визначатись датою підписання
взаємно погоджених актів звіряння
учасниками процедури списання, від
розміру суми, списаної заявнику на
підставі Закону № 5213-VI та "Акту
звіряння…*" від 05.11.2012р. напряму
залежить сума, що підлягає списанню
Концерну "МТМ" перед НАК "Нафтогаз
України", який також є учасником
процедури списання, що прямо
передбачено Законом № 5213-VI та
закріплено сторонами в Акті, за
відсутності доказів про визнання Акту
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" зазначений "Акт
звіряння…*" не може визнаватись таким,
що взаємно погоджений всіма учасниками
процедури списання.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Жодних доказів про те, що даний Акт
звіряння визнаний Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" в матеріалах справи не має.

З огляду на наведене, колегія
суддів погоджується з висновком
господарського суду Запорізької
області, що у даному випадку заява
відповідача про визнання наказу таким,
що не підлягає виконанню, не підлягає
задоволенню, оскільки сторонами по
справі не дотримано всіх умов списання
заборгованості, які передбачені
Законом від 06.09.2012р. № 5213-VI.

Колегія суддів апеляційної інстанції
також погоджується з висновком
господарського суду Запорізької
області, що Закон № 5213-VI не передбачає
списання заборгованості з судових
витрат (судового збору).

Враховуючи викладене, колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що ухвала господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013р. у
справі №5009/2849/12 є законною та
обґрунтованою, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Доводи Запорізького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Південного регіону
України щодо порушенням місцевим
господарським судом норм
процесуального права не знайшли
підтвердження, тому не приймаються до
уваги колегією суддів.

Посилання прокурора на те, що НАК
«Нафтогаз України» не є ані стороною
договору, ані стороною по справі
№5009/2849/12 колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки п.5 ч. 1 ст. 2 Закону № 5213
встановлено, списанню підлягають на
умовах, визначених цією статтею:
заборгованість підприємств, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію, перед
суб»єктами господарювання, що
здійснюють постачання природного газу,
в межах сум, списаних учасниками
процедури списання - підприємствам
оборонно-промислового комплексу, яка
виникла станом на
1 вересня 2012 року і не сплачена станом
на дату набрання чинності цим Законом.

Про це зазначалося в оскаржуваній
ухвалі, при цьому твердження Концерну
про те, що природний газ, який був
використаний для виробництва теплової
енергії та подальшого постачання на
адресу відповідача, придбався саме у
НАК «Нафтогаз України», ніким не
спростовано та заявником не
заперечувалось.

Інші доводи апеляційної скарги не
прийняті судовою колегією до уваги,
оскільки не спростовують висновку
місцевого господарського суду.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Південного
регіону України м.Запоріжжя на ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 25.11.2013р. у справі № 5009/2849/12 -
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 25.11.2013р. у
справі № 5009/2849/12 -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.О. Радіонова

Судді

О.А.Марченко

Д.О.Попков

Надруковано: 6 екз.

1.позивачу

1.відповідачу

2-прокурору

1 у справу

1.ДАГС