ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.
Справа № 914/4079/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів
Михалюк О.В.

Новосад Д.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Зелений гай",
с. Розвадів,

Миколаївський район,
Львівська область б/н та без дати

на рішення Господарського суду
Львівської області від 18.12.2013 року

у справі № 914/4079/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шварцмюллер
Україна",

с. Стоянка,
Києво-Святошинський район, Київська
область

до відповідача Приватного
підприємства "Зелений гай" , с. Розвадів,
Миколаївський

район, Львівська область

про стягнення 223 324,54 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрієвська І.В.
(довіреність б/н від 16.10.2013 року)

Топчій О.П. (довіреність б/н
від 10.02.2014 року)

від відповідача: Герей О.Д. (довіреність
№290 від 18.11.2013 року)

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.01.2014р. у
складі колегії: головуючого судді
Мельник Г.І., суддів Орищин Г.В., Михалюк
О.В. апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні. У зв'язку з
зайнятістю судді Орищин Г.В. в іншому
судовому засіданні, розпорядженням
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 року у
склад колегії для розгляду даної
справи замість судді Орищин Г.В.
введено - суддю Новосад Д.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 18.12.2013 р. у
справі № 914/4079/13 (суддя Сухович Ю.О.)
позов, задоволено частково; стягнуто з
Приватного підприємства "Зелений гай"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шварцмюллер Україна"
основний борг в сумі 202 298,82 грн., 809,80
грн. інфляційних втрат, 5 203,24 грн. три
проценти річних, 14 808,27 грн. пені та 4
462,40 грн. судового збору; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
між сторонами існували договірні
правовідносини за Договором № 021/12
купівлі-продажу товару в кредит з
відстрочкою платежу від 18.04.2012р.,
зобов'язання по яких відповідачем
виконані не у повному обсязі, у зв'язку
з чим у Приватного підприємства
"Зелений гай" утворилася
заборгованість, доказів погашення якої
та штрафних санкцій, відповідно, станом
на день розгляду спору суду не подано.

При цьому, судом першої інстанції
встановлено, що із суми 40 000,00 грн.
сплаченої згідно платіжного доручення
№712 від 06.09.2012р. позивач за згодою
відповідача зарахував як оплату в
розмірі 36 958, 82 грн. на погашення боргу
по іншому договору укладеному між
сторонами (Договір № 029/11 від 12.08.2011р.),
залишок в сумі 3041,18 грн. зараховано як
оплату боргу по договору № 021/12 від
18.04.2012р.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням місцевого господарського
суду Приватне підприємство "Зелений
гай" оскаржило його в апеляційному
порядку, звернувшись до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою б/н та без дати, в
якій просить скасувати рішення
Господарського суду Львівської
області від 18.12.2013р. та прийняти нове
рішення про відмову у позові повністю,
оскільки вважає, що оскаржуване
рішення є необґрунтованим та
незаконним.

Свої доводи скаржник аргументує,
зокрема тим, що суд першої інстанції
безпідставно не застосував до спірних
правовідносин ч. 1 ст. 193 ГПК України, ст.
526, ч. 4 ст. 612, ч. 1 ст. 613 ЦК України.

При цьому, скаржник покликається
на те, що ним не порушено строки сплати
боргу, а відтак немає підстав для
нарахування штрафних санкцій.

Крім цього, апелянт зазначає, що
підприємство сплатило борг за
Договором № 021/12 від 18.04.2012р. згідно
платіжних доручень № 425 від 01.06.2012р. на
суму 50 000,00 грн., № 463 від 13.06.2012р. на
суму 10 000,00 грн., № 472 від 19.06.2012р. на
суму 10 000,00 грн., № 485 від 21.06.2012р. на
суму 10 000,00 грн., № 521 від 03.07.2012р. на
суму 5 000,00 грн., № 712 від 06.09.2012р. на суму
40 000,00 грн., № 782 від 08.10.2012р. на суму 30
000,00 грн., № 902 від 13.11.2012р. на суму 20 000,00
грн., № 62 від 25.01.2013р. на суму 20 000,00 грн.
та № 388 від 11.06.2013р. на суму 45 000,00 грн.

Скориставшись своїм правом,
наданим ст. 96 ГПК України, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Шварцмюллер Україна" подало відзив на
апеляційну скаргу, в якому доводи
скаржника спростовує та просить
залишити без змін рішення
господарського суду Львівської
області від 18.12.2013 року у справі №
914/4079/13, а апеляційну скаргу без
задоволення.

В дане судове засідання прибули
представники позивача та відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача у судовому
засіданні, вивчивши матеріали справи
та оцінивши наявні в ній докази,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Зелений гай"
слід задоволити частково, виходячи з
наступного.

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що 18 квітня 2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Шварцмюллер Україна"
(Продавець) та Приватним підприємством
"Зелений гай" (Покупець) укладено
Договір № 021/12 купівлі-продажу товару в
кредит з відстроченням платежу (надалі
- Договір) (а.с. 17-21), відповідно до умов
якого Продавець продає, а Покупець
купує 1 (один) бортовий - тентовий
напівпричіп - SCHWARZMULLER, тип "J203",
виробництва компанії SCHWARZMULLER (надалі -
Товар), відповідно технічної
специфікації Додаток №1, який є
невід'ємною частиною цього Договору та
зобов'язується прийняти Товар та
сплатити за Товар в повному обсязі, в
строки, порядку та на умовах
передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2. Договору ціна 1
(однієї) одиниці нового напівпричепа
SCHWARZMULLER, тип "J203" становить: 320 340,00 грн.
у т.ч. ПДВ.

Пунктом 4.1. Договору передбачено,
що Товар по даному Договору
поставляється з відстроченням платежу
на наступних умовах:

- авансовий платіж у розмірі 30% від
загальної суми товару - 96 102,00 грн.
включаючи ПДВ у гривневому еквіваленті
згідно п. 2.1. цього Договору, Покупець
повинен сплатити до 30.05.2012р.

- залишок суми - відстрочений платіж у
розмірі 70% від загальної суми Договору,
зазначеної в п. 2.1. цього Договору, що
становить 224 238,00 грн. повинен бути
сплаченим в порядку та в строки,
зазначені в графіку платежів (Додаток
№2) до цього Договору. При цьому
відстрочений платіж повинен бути
сплачений повністю не пізніше 07.12.2012р.

У відповідності до п. 13.1. Договору цей
Договір набуває чинності з дати його
належного підписання Сторонами та
скріплення печатками Сторін і діє до
повного виконання Сторонами всіх
взятих на себе зобов'язань, якщо інше не
встановлено цим Договором.

Вищевказаний Договір укладено в
письмовій формі, підписаний
повноважними представниками сторін, їх
підписи посвідчено печатками
юридичних осіб, що відповідає приписам
статей 207, 208 ЦК України, ст. 181 ГК
України.

Згідно з ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання
зобов'язання-відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання
виникає, зокрема із господарського
договору (ст. 174 Господарського кодексу
України).

Статтею 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Водночас, ст.174 ГК України
визначає, що однією з підстав
виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Статтею 655 ЦК України встановлено,
що за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як з'ясовано в ході розгляду
справи, згідно документальних доказів
на виконання умов Договору, ТзОВ
"Шварцмюллер Україна" (Продавцем) було
продано ПП «Зеленй гай» (Покупцеві) в
кредит товар, бортовий - тентовий
напівпричіп - SCHWARZMULLER, тип "J203",
виробництва компанії SCHWARZMULLER, на
загальну суму 320 340,00 грн. з
відстроченням платежу, що
підтверджується:

· видатковою накладною № SM-0000678
від 01.06.2012р. та довіреністю № 50 від
01.06.2012р. (а.с. 25, 26);

· актом приймання-передачі від
01.06.2012р. (а.с. 27);

· довідкою-рахунком серії ДПІ №
318127 від 01.06.2012р.

Водночас, колегія суддів звертає
увагу на те, що факт отримання
напівпричепу SCHWARZMULLER, тип "J203" шасі
VAVJ20339ВН304444 в кількості 1 шт. на загальну
суму 320 340,00 грн. відповідач не
заперечує.

Поряд з цим встановлено, що
Покупець частково оплатив вартість
отриманої продукції, сплативши кошти у
розмірі 155 000,00 грн. що підтверджується
платіжними дорученнями № 712 від 06.09.2012р.
на суму 40 000,00 грн. (а.с. 29), № 782 від
08.10.2012р. на суму 30 000,00 грн. (а.с. 30), № 902
від 13.11.2012р. на суму 20 000,00 грн. (а.с. 31), №
62 від 25.01.2013р. на суму 20 000,00 грн. (а.с. 32)
та № 388 від 11.06.2013р. на суму 45 000,00 грн.
(а.с. 33).

Як встановлено рішенням
місцевого господарського суду, грошові
кошти у сумі 40 000,00 грн. сплачені згідно
платіжного доручення № 712 від 06.09.2012р.
позивач за згодою відповідача
зарахував як оплату в розмірі 36 958, 82
грн. на погашення боргу по іншому
договору укладеному між сторонами
(Договір № 029/11 від 12.08.2011р.), а залишок в
розмірі 3041,18 грн. зараховано як оплату
боргу по Договору № 021/12 від 18.04.2012р.,
який є підставою даного позову. Таким
чином, господарський суд Львівської
області дійшов висновку про те, що по
спірному Договору № 021/12 від 18.04.2012р.
відповідач оплатив лише 118 041,18 грн.,
отже борг становить 202 298,82 грн. (320
340,00 грн. - 202 298,82 грн. = 118 041,18 грн.).

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду з
таким висновком місцевого
господарського суду не погоджується,
оскільки у матеріалах справи відсутні
документальні докази підтвердження
факту погодження відповідача щодо
зарахування позивачем погашення боргу
за Договором № 029/11 від 12.08.2011р. у
розмірі 36 958,82 грн. та оплати боргу за
Договором № 021/12 від 18.04.2012р. у розмірі 3
041,18 грн. згідно платіжного доручення №
712 від 06.09.2012р. на суму 40 000,00 грн. (а.с. 29).
На відсутність такої згоди
покликається представник відповідача
і в судовому засіданні Львівського
апеляційного господарського суду.

При цьому, судова колегія звертає
увагу на те, що платіжне доручення № 712
від 06.09.2012р. (а.с. 29) має чітко визначене
призначення платежу: оплата за причіп
зг.дог. № 021/12 від 18.04.2012р., а отже позивач
не мав права розділяти платіж для
погашення боргу за Договором № 029/11 від
12.08.2011р. та оплати боргу за Договором №
021/12 від 18.04.2012р.

Відповідно до Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 р. № 22,
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 р. за № 377/8976
(надалі - Інструкція) платіжне
доручення - це розрахунковий документ,
що містить письмове доручення платника
обслуговуючому банку про списання зі
свого рахунку зазначеної суми коштів
та її перерахування на рахунок
отримувача.

Згідно з п. 3.1. Інструкції платіжне
доручення оформляється платником за
формою, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, та подається до банку, що
обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

При цьому, передбачено можливість
подання платником платіжного
доручення в довільній формі, проте, у
будь-якому випадку, платіжне доручення
має містити такі обов'язкові реквізити:

· назву документа;

· дату складання і номер;

· прізвище, ім'я, по батькові (за
наявності), код платника та номер його
рахунку;

· найменування та код банку
платника;

· найменування/прізвище, ім'я,
по батькові (за наявності), код
отримувача та номер

його рахунку;

· найменування та код банку
отримувача;

· суму цифрами та словами;

· призначення платежу;

· підпис платника.

Водночас, пунктом 3.8. Інструкції
визначено, що реквізит "Призначення
платежу" платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України.

Платник відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення "Призначення платежу". Банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
на відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
сума 40 000,00 грн. сплачена згідно
платіжного доручення № 712 від 06.09.2012р.
позивачем повинна була бути зарахована
у погашення боргу по спірному у даній
справі Договорі № 021/12 від 18.04.2012р.

Разом з тим, враховуючи викладене,
покликання скаржника на сплату боргу
за Договором № 021/12 від 18.04.2012р. згідно
платіжних доручень № 425 від 01.06.2012р. на
суму 50 000,00 грн., № 463 від 13.06.2012р. на
суму 10 000,00 грн., № 472 від 19.06.2012р. на
суму 10 000,00 грн., № 485 від 21.06.2012р. на
суму 10 000,00 грн. та № 521 від 03.07.2012р. на
суму 5 000,00 грн., колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
призначення платежу у вказаних
платіжних дорученнях визначено,
зокрема, оплата за причіп зг.рах. 3282 від
01.06.2012р. (а.с. 78, 79), оплата за причіп
зг.рах. 3282 та 3281 від 03.06.2012р. (а.с. 80, 81),
оплата за причіп зг.рах. 3282 від 01.07.2012р.
(а.с. 82). Таким чином, реквізити вказаних
платіжних доручень не дають підстав
вважати їх належними та допустимими
доказами сплати боргу за Договором №
021/12 від 18.04.2012р.

З огляду на викладене ПП «Зелений
гай» сплатило ТзОВ «Шварцмюллер
Україна» грошові кошти за причіп
згідно Договору № 021/12 від 18.04.2012р. у
розмірі 155 000,00 грн. (40 000,00 грн + 30 000,00
грн. + 20 000,00 грн. + 20 000,00 грн. + 45 000,00
грн.), що підтверджується платіжними
дорученнями № 712 від 06.09.2012р. (а.с. 29), № 782
від 08.10.2012р. (а.с. 30), № 902 від 13.11.2012р. (а.с.
31), № 62 від 25.01.2013р. (а.с. 32) та № 388 від
11.06.2013р. (а.с. 33).

Відтак, колегія суддів вважає, що
за неналежне виконання умов Договору №
021/12 від 18.04.2012р. борг відповідача перед
позивачем становить 165 340,00 грн. (320
340,00 грн. - 155 000,00 грн. = 165 340,00 грн.).

Таким чином, враховуючи
вищенаведене, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги слід задоволити
частково.

Одночасно, перевіряючи доводи
позовної заяви встановлено, що позивач
просить, зокрема, стягнути з
відповідача інфляційні нарахування в
сумі 1 013,11 грн., три проценти річних в
сумі 5 204,34 грн. та пеню в сумі 14 808,27
грн.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції встановлено, що
відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання за Договором № 021/12
купівлі-продажу товару в кредит з
відстроченням платежу від 18.04.2013р. та
прострочив сплату коштів в сумі 165 340,00
грн., у зв'язку з чим позивачу завдані
збитки у вигляді втрат за рахунок
інфляції та витрат, які ним понесені
для відновлення свого порушеного
права.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата
суми боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само трьох процентів
річних з простроченої суми,
здійснюється незалежно від тієї
обставини, чи був передбачений
договором відповідний захід
відповідальності.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки. Розрахунки індексу
інфляції за квартал, період з початку
року і т.п. проводяться "ланцюговим"
методом, тобто шляхом множення
місячних (квартальних і т.д.) індексів
(наказ Держкомстату від 27.07.2007 р., № 265
"Про затвердження Методики розрахунку
базового індексу споживчих цін").

Таким чином, колегія суддів
вважає, що якщо зобов'язання виконано
неналежним чином, то воно не
припиняється, а навпаки на сторону, яка
допустила неналежне виконання,
покладаються додаткові юридичні
обов'язки, в тому числі передбачені
статтею 625 Цивільного кодексу України,
оскільки остання передбачає, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відтак, провівши перерахунок
нарахування інфляційних втрат за
період з 08.12.2012 року (наступного дня
після кінцевого терміну оплати) по
31.05.2013 року (дата визначена позивачем
згідно поданого розрахунку а.с. 15)
колегія суддів встановила, що розмір
інфляційних втрат складає 661,86 грн.

Водночас, здійснивши перерахунок
нарахування 3 % річних за період з 08.12.2012
року (наступного дня після кінцевого
терміну оплати) по 16.10.2013 року (дата
визначена позивачем згідно поданого
розрахунку а.с. 14) колегія суддів
встановила, що розмір 3 % річних складає
4 253,54 грн.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно з ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 9.1. Договору в разі
прострочення Покупцем строку оплати
згідно з п. 4.1.2 більш ніж на 5 (п'ять)
робочих днів Покупець повинен сплатити
Продавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від фактично
несплаченої частки Товару за кожен
день прострочення.

У відповідності до ч. 6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статтями 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, здійснивши
перерахунок нарахування позивачем
відповідачу пені за період з 08.12.2012 року
(наступного дня після кінцевого
терміну оплати) по 08.06.2013 року (дата
визначена позивачем згідно поданого
розрахунку а.с. 16), колегією суддів
встановлено, що розмір пені
нарахованої за шість місяців
прострочення складає 12 400,50грн.

Разом з тим, перевіряючи доводи
апеляційної скарги в частині
покликання скаржника на те, що ним не
порушено строки сплати боргу, а відтак
немає підстав для нарахування штрафних
санкцій, колегія суддів вважає такі
необґрунтованими та спростовані
матеріалами справи, оскільки
відповідно до укладеного Договору №
021/12 від 18.04.2012р., сторони погодили, що
авансовий платіж у розмірі 30 % Покупець
повинен сплатити до 30.05.2012р., а залишок
суми - відстрочений платіж повинен бути
сплачений повністю не пізніше 07.12.2012р.
(п. 4.1.2. Договору). Таким чином,
враховуючи платіжні доручення від
06.09.2012р., від 08.10.2012р., від 13.11.2012р., від
25.01.2013р. та від 11.06.2013р., а також
неналежне виконання відповідачем умов
Договору, колегія суддів вважає, що
відповідачем, скаржником у справі,
порушено строки сплати боргу за
Договором № 021/12 від 18.04.2012р.

Виходячи зі змісту наведеного
вище, колегія суддів дійшла висновку,
що доводи апеляційної скарги в частині
безпідставності нарахування штрафних
санкцій є необґрунтованими.

Крім цього, з матеріалів справи
встановлено, що 20.05.2013р. позивач
надіслав відповідачу претензію № 654/13
(а.с. 34) із вимогою про погашення
заборгованості. У відповіді вих. № 133
від 30.05.2013р. (а.с. 35) на зазначену
претензію відповідач зазначив, що
причиною невиконання ним зобов'язання
по оплаті товару згідно Договору № 021/12
від 18.04.2012р. є фінансові витрати
відповідача на виконання рішення
господарського суду Львівської
області про стягнення боргу на користь
банку "Надра" боргу в сумі 2 221 374,07
грн. (щомісячні оплати з червня 2012р. по
лютий 2013р. в сумі 94 053,93 грн.) та просив
внести зміни до Договору №021/12 від
18.04.2012р. Таким чином, в подальшому
19.09.2013р. позивач надіслав відповідачу
претензію № 727/13 (а.с. 37), в якій зазначив
про сплив строку 02.09.2013р. та неоплату в
цей строк боргу в сумі 202298,82грн.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (
ст.33 ГПК України).

Нормою ст.43 ГПК України
передбачено що, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище,
оцінивши докази в їх сукупності,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційну скаргу слід
задоволити частково, а рішення
Господарського суду Львівської
області від 18.12.2013 року у справі №
914/4079/13 змінити, п. 2. резолютивної
частини рішення Господарського суду
Львівської області від 18.12.2013 року у
справі № 914/4079/13 викласти в наступній
редакції: «Стягнути з Приватного
підприємства "Зелений гай" (81634,
Львівська область, Миколаївський
район, с. Розвадів, вул. Сагайдачного, 72,
р/р 014 у Львівській філії АТ КБ
"Хрещатик", МФО 385468, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шварцмюллер
Україна", (08114, Київська область,
Києво-Святошинський район, с. Стоянки,
21-й кілометр Житомирського шосе, буд.11,
р/р 4509 в АТ "ОТП Банк" в м.Києві, МФО
300528, ), основного боргу в
сумі 165 340,00 грн., 661,86 грн. інфляційних
втрат, 4 253,54 грн. 3% річних, 12 400,50 грн.
пені та 3 653,12 грн. судового збору.».

Судовий збір за перегляд рішення
в апеляційному порядку відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України покасти на
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 103, 104, 105
ГПК України, - Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Зелений гай", с. Розвадів,
Миколаївський район, Львівська область
б/н та без дати задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду
Львівської області від 18.12.2013 року у
справі № 914/4079/13 змінити, виклавши п. 2.
резолютивної частини рішення
Господарського суду Львівської
області від 18.12.2013 року у справі №
914/4079/13 в наступній редакції:

«п. 2. Стягнути з Приватного
підприємства "Зелений гай" (81634,
Львівська область, Миколаївський
район, с. Розвадів, вул. Сагайдачного, 72,
р/р 014 у Львівській філії АТ КБ
"Хрещатик", МФО 385468, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шварцмюллер
Україна", (08114, Київська область,
Києво-Святошинський район, с. Стоянки,
21-й кілометр Житомирського шосе, буд.11,
р/р 4509 в АТ "ОТП Банк" в м.Києві, МФО
300528, ), основного боргу в
сумі 165 340,00 грн., 661,86 грн. інфляційних
втрат, 4 253,54 грн. 3% річних, 12 400,50 грн.
пені та 3 653,12 грн. судового збору.».

В решті рішення Господарського суду
Львівської області від 18.12.2013 року у
справі № 914/4079/13 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Шварцмюллер Україна", (08114, Київська
область, Києво-Святошинський район, с.
Стоянки, 21-й кілометр Житомирського
шосе, буд.11, р/р 4509 в АТ "ОТП Банк" в
м.Києві, МФО 300528, ) на
користь Приватного підприємства
"Зелений гай" (81634, Львівська область,
Миколаївський район, с. Розвадів, вул.
Сагайдачного, 72, р/р 014 у
Львівській філії АТ КБ "Хрещатик", МФО
385468, ) 404 (чотириста
чотири) грн. 64 коп. судового збору за
перегляд рішення місцевого
господарського суду в апеляційному
порядку.

4. Повернути Приватному
підприємству "Зелений гай" (81634,
Львівська область, Миколаївський
район, с. Розвадів, вул. Сагайдачного, 72,
р/р 014 у Львівській філії АТ КБ
"Хрещатик", МФО 385468, ) з
Державного бюджету України 2,80 грн.
зайво сплаченого судового збору за
перегляд рішення місцевого
господарського суду в апеляційному
порядку.

5. Господарському суду Львівської
області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складений
20.03.2014р.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Михалюк О.В.

Суддя
Новосад Д.Ф.