ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

12 березня 2014 р.

Справа № 902/112/14

за позовом:Закритого акціонерного
товариства "Турбів-цукор" ( юридична
адреса: вул. Миру, б. 80, смт. Турбів,
Липовецький р-н., Вінницька обл., 22513;
поштова адреса: вул. Хмельницьке шосе,
23/401, м. Вінниця, 21036)

до:Дочірнього підприємства
"Вінницький облавтодор" ВАТ ДАК
"Автомобільні дороги України" (вул. 40
річчя Перемоги,27, м. Вінниця, 21100) до
філії "Липовецький Райавтодор"
Дочірнього підприємства "Вінницький
облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні
дороги України" ( вул. Леніна, б. 115, м.
Липовець)

про стягнення 17 807,60 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Діхтярук
Т.А.

Представники

позивача : Томашук М.С.,

відповідача : Сидрюк Д.А.,

відповідача 2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Подано позов закритого акціонерного
товариства "Турбів-цукор" до Дочірнього
підприємства "Вінницький облавтодор"
ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України"до
філії "Липовецький Райавтодор"
Дочірнього підприємства "Вінницький
облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні
дороги України" про стягнення 17 807,60
грн.

Ухвалою суду від 31.01.2014 року порушено
провадження у справі за № 902/112/14 з
призначенням судового засідання на
18.02.2014 року.

14.02.2014 року від відповідача 1 надійшов
відзив на позовну заяву № 255, в якому
останній проти позову заперечує та
заявляє клопотання про застосування
строку позовної давності, оскільки
сплинув час подання позову до суду.

Ухвалою суду від 18.02.2014 року розгляд
справи було відкладено на 12.03.2014 року, з
об'єктивних причин.

В судове засідання 12.03.2014 року з'явився
представник позивача та представник
відповідача 1. Представник відповідача
2 в судове засідання не з'явився, про
дату, час та місце судового засідання
належним чином повідомлений ухвалою
суду від 18.02.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі.

Відповідач 1 позов не визнав з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву,
а також просив суд застосувати
наслідки спливу строків позовної
давності для захисту порушеного права.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Позивач мотивує свої вимоги наступним:
постановою Господарського суду
Вінницької області від 22.12.2011 року у
справі №10/85-10 визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру ЗАТ
"Турбів-цукор" .

Ухвалою Господарського суду
Вінницької області ліквідатором у
справі № 10/85-10 від 09.04.2013 року
призначено арбітражного керуючого
Томашука Миколу Савелійовича.

У відповідності до п.1 ст.25 Закону
україни «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» , ліквідатор з
моменту призначення здійснює
повноваження по пред'явленню третім
особам вимог щодо повернення
дебіторської заборгованості банкрута .

Позивач зазначає, що філією
«Липовецький Райавтодор» ДП
«Вінницький облавтодор» на підставах
видаткових накладних було отримано
дизельне паливо на загальну суму 18807,60
грн., що підтверджується наступними
доказами:

згідно видаткової накладної ТЦ-1443 від
07.11.2008 року та довіреності ЯПЛ №070197
від 01.11.2008 року було отримано на умовах
купівлі - продажу від ЗАТ
«Турбів-Цукор» дизельне паливо на суму
5175,00 грн.

згідно видаткової накладної №ТЦ-12-61
від 28.10.2008 року та довіреності ЯПЛ
№070190 від 27.10.2008р. було отримано на
умовах купівлі - продажу від ЗАТ
«Турбів-Цукор» дизельне паливо на суму
10830,00 грн.

згідно видаткової накладної №ТЦ-706 від
30.09.2009 року та довіреності №96 від
28.09.2009р. було отримано на умовах
купівлі - продажу від ЗАТ
«Турбів-Цукор» дизельне паливо та
Масло М-10В2 на суму 1480,00 грн.

згідно видаткової накладної №ТЦ-683 від
23.09.2009р. та довіреності №105 від 15.09.2009
року було отримано на умовах купівлі -
продажу від ЗАТ «Турбів-Цукор> дизельне
паливо та бензин А-80 на суму 1322,60 грн.

Відповідачем було проведено частковий
розрахунок за отримані ТМЦ в сумі 1 000,00
грн.

Позивач зазначає, що 15.10.2013 року в
зв'язку із тим , що між сторонами не було
передбачено терміну проведення
розрахунків за отриманий товар, тому, у
відповідності до ст. 530 ЦК України
позивачем було виставлено вимогу
відповідачам про проведення
розрахунків за отриманий товар в 7-ми
денний термін з моменту її отримання .

Станом на день пред'явлення позову
відповідачами не вжито заходів щодо
розрахунків за отримане майно, в
зв'язку із цим права позивача
порушуються, а відсутність розрахунків
змушує позивача звернутись до суду із
відповідним позовом.

Загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачем за купівлю
товару ( дизельне паливо) становить
17807,60 грн.

Представник відповідача 1 у судовому
засіданні 12.03.2014р. проти задоволення
позовних вимог заперечував,
посилаючись на те, що філія
«Липовецький райавтодор» є
структурним підрозділом ДП
«Вінницький облавтодор» ВАТ « ДАК
«Автомобільні дороги України» та немає
статусу юридичної особи. Керівник
філії діє в межах повноважень
зазначених в Положенні про філію: п.п.
3.3; 5.8 Положення про філію «Липовецький
райавтодор» регламентує, що керівник
філії здійснює свою діяльність на
підставі письмової довіреності
виданої директором ДП «Вінницький
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України» в частині укладання
господарських угод, а всі відносини з
іншими суб'єктами господарювання
оформлюються тільки на підставі
договорів укладених в письмовій формі.
Керівнику філії «Липовецький
райавтодор» довіреності на заключення
господарського договору з ЗАТ
«Турбів-цукор» не надавалось, а також в
порушення п.3.3 Положення про філію
керівнику було здійснено перерахунок
коштів в сумі 1 000,00 гривень на рахунок
ЗАТ «Турбів-цукор», без відповідних на
те законних підстав.

Крім того, у цьому ж судовому засіданні
представником відповідача 1 було
подано заяву про застосування строку
позовної давності.

Дана заява мотивована тим, що з наданих
позивачем матеріалів вбачається, що
дата складання останньої видаткової
накладної 23 вересня 2009 року, а отже
строк позовної давності звернення до
суду про стягнення заборгованості
сплив ще 23 вересня 2012 року. Враховуючи
вищевикладене представник відповідача
1 просив суд застосувати строк позовної
давності та відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку, суд дійшов
наступних висновків:

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи зазначає, що дійсно позивачем
було поставлено товар ( дизельне
паливо) на загальну суму 17807,60 грн., що
стверджується видатковими накладним,
які наявні в матеріалах справи.
Відповідачем було здійснено часткову
проплату за поставлений товар в сумі
1000,00 грн.

Водночас, суд враховує заявлену у
судовому засіданні 12.03.2014р.
представником відповідача 1 заяву про
застосування строку позовної давності
(що відображено у відзиві на позовну
заяву № 255 від 13.02.2014 року вх. №. 08-46/1478/14),
в якій останній просить суд
застосувати позовну давність та
відмовити у задоволенні позову,
оскільки строк для звернення позивача
до суду для захисту свого порушеного
права щодо стягнення заборгованості
сплинув.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України
визначає, що загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити у судовому
рішенні, чи порушене право на
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право та чи
інтерес не порушені, суд відмовляє в
позові з підстав його
необґрунтованості. І лише, якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у
справі, суд відмовляє в позові у зв'язку
із спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

В силу ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Оскільки, остання поставка товару
відбулася 30.09.2009р., що підтверджується
видатковою накладною №ТЦ-706, а в силу
вимог ст. 692 ЦК України відповідач
зобов'язаний був оплатити товар, то і
право на звернення до суду за захистом
свого порушеного права позивач міг
реалізувати в строк до 30.09.2012р.
Натомість, з позовною заявою, яка
розглядається в межах даної справи,
позивач звернувся до суду 30.01.2014 року,
що підтверджується відповідним
штампом канцелярії суду (а.с.2), тобто
позовна заява подана позивачем з
пропуском позовної давності.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України
суд зобов'язаний застосувати позовну
давність за заявою сторони у спорі,
якщо така заява була подана до
винесення судового рішення. Як
зазначалося вище, представником
відповідача 1 до прийняття рішення по
даній справі подано заяву про
застосування строків позовної
давності. В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі (відповідачем), є підставою для
відмови у позові.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову ЗАТ "Турбів-цукор", у
зв'язку із спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36,
43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд
-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити

Повне рішення складено 17 березня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

3 - відповідачу 2 ( вул. Леніна, б. 115, м.
Липовець)