ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

03.03.2014 Справа №
901/217/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Акцент Банк»

до Фізичної особи-підприємця
Гаврічевої Тетяни Павлівни

про стягнення 23288,85 грн.

Суддя Куртлушаєв М.І.

Представники:

від позивача - Подпльота О.В.,
представник, довіреність № 328-О від
19.12.2013;

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство «Акцент Банк» звернулось до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовною заявою про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
Гаврічевої Тетяни Павлівни
заборгованості за договором від 12.03.2011,
у розмірі 23288,85 грн., з яких: 10000,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 8001,58 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3397,75 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 1889,52 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.03.2011
Фізична особа - підприємець Гаврічева
Тетяна Павлівна приєдналась до «Умов
та правил надання банківських послуг»,
Тарифів банку, які становлять договір
банківського обслуговування.

Відповідно до договору відповідачу
було виставлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок 1744 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку.

Як на підставу звернення до суду
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
обслуговування кредитних лімітів від
12.03.2011.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 16.01.2014
позовну заяву прийнято до розгляду і
порушено провадження у справі.

У судовому засіданні представник
позивача надав власне письмове
підтвердження того, що у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який в своєї компетенції вирішує спір,
немає справи зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет, з тих же
підстав, а також немає рішення цих
органів з цього спору; акт звірки та
докази його направлення відповідачу.

Суд долучив документ до матеріалів
справи.

03.03.2014 у судовому засіданні представник
позивача надав суду клопотання про
приєднання до матеріалів справи
документів.

Суд задовольнив клопотання та долучив
документи до матеріалів справи.

Відповідач жодного разу у судове
засідання не з'явився.

Ухвала про порушення провадження у
справі від 16.01.2014 була направлена
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу
відповідача, яка зазначена у позовній
заяві: вул. Сакська, 41, м. Сімферополь,
95000.

Місцезнаходження відповідача по
зазначеній у позові адресі
підтвердилось витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с. 83).

Вказана ухвала була повернута поштовою
установою з посиланням на закінчення
терміну зберігання (68-69).

В постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а вразі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом
(розділ 3 п. 3.9.1).

Наступні ухвали також були спрямовані
на зазначену адресу.

Таким чином, відповідач був
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду даної справи, однак,
правами, наданими сторонам статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався.

У відповідності до ч. 3 ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Оскільки відповідач вважається
повідомленим належним чином про дату,
час та місце розгляду справи, однак не
скористався своїм правом на участь у
судовому процесі, суд вважає за можливе
у порядку ст.75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянути справу за відсутністю
відповідача, на підставі матеріалів,
які наявні у справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.03.2011 Фізичною особою - підприємцем
Гаврічевою Тетяною Павлівною було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку (а.с. 33, (надалі -
Заява).

Згідно Заяви Фізична особа -
підприємець Гаврічева Тетяна Павлівна
приєдналася до "Умов та правил надання
банківських послуг" (надалі - Умови),
Тарифів Банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank. ua, які
разом із Заявою складають Договір
банківського обслуговування № б/н від
12.03.2011 (надалі - Договір) та взяла на себе
зобов'язання виконувати умови
Договору.

Відповідно до Договору відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок 1744 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг" (надалі -
Умови).

Пунктом 3.11.1.16. Умов передбачено, що при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт- банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис" -
Електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

Частиною 2 статті 639 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до пунктів 3.11.1.1, 3.11.1.3 Умов -
кредитний ліміт на поточний рахунок
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про
розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта
на свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта. Кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Згідно з пунктом 3.11.1.8 Умов, проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - "Угода").

Пункт 3.11.1.6. Умов зазначає, що Ліміт може
бути змінений Банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
Банку. Підписавши Угоду, Клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
Ліміту проводиться Банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення Клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
20000,00 грн., що підтверджується випискою
по рахунку (а.с. 87-104).

Відповідно до розділу Умов 3.11.4. яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулінняя дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі - "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулению"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
Банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
Банківських послуг, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.11.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого "Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи,
заборгованість за кредитом, процентам
за користування кредитом та комісією
за користування кредитом, відповідачем
погашалась не своєчасно та не в повному
обсязі, в зв`язку з чим за відповідачем
числиться: заборгованість за кредитом
в сумі 10000 грн.; 8001,58 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1889,52 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом.

Несплата вказаних сум стала підставою
для звернення позивача з позовом до
суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків,
зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 345 Господарського
кодексу України, кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі (стаття 345 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що
розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Дані правові положення повністю
узгоджуються з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України - кожна
сторона має довести суду ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень способом,
який встановлений законом для
доведення такого роду фактів.

Будь-яких доказів щодо сплати
заборгованості за кредитом в сумі 10000
грн.; 8001,58 грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом;
1889,52 грн. заборгованості по комісії за
користуванням кредитом та наявності
інших обставин, які б спростовували
доводи позивача, відповідачем надано
не було.

У зв'язку із чим позовні вимоги у цій
частині підлягають задоволенню.

Окрім цього, позивачем було також
нараховано 3397,75 грн. пені, яка також
підлягає стягненню, з огляду на
наступне.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231
названого Кодексу законом щодо окремих
видів зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

Приписами пункту 6 вказаної статті
унормовано, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законодавством або договором.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань регулюються Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" N 543/96-ВР від 22 листопада 1996
року.

Статями 1, 3 цього Закону встановлено, що
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до 3.11.5.1 Умов - При порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п.п.
3.11.2.2.2, 3.11.4.1, 3.11.4.2, 3.11.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п.п.
3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4, винагороди,
передбаченого п.п. 3.11.2.2.5, 3.11.4.4, 3.11.4.5,
3.11.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.11.4.1.3 від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Згідно з пунктом 3.11.5.4. "Умов та правил
надання банківських послуг"
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано клієнтом.

При цьому, відповідно до положень
«Внутрішньої політики банку» (витяг з
яких знаходиться у матеріалах справи)
розрахунок пені здійснюється за
кількість днів користування
кредитними коштами, виходячи з 360 днів
на рік.

Виходячи з цього, суд погоджується з
проведеним позивачем розрахунком пені
у розмірі 3397,75 грн. та задовольняє
позовні вимоги у цій частині.

Судовий збір у сумі 1720,50 грн. підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача згідно статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, а також в сумі 106,50 грн. в дохід
Державного бюджету України.

В судовому засіданні 03.03.2014 судом
оголошено вступна та резолютивна
частини судового рішення.

Повне рішення складено 06.03.2014.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця Гаврічевої Тетяни
Павлівни на користь Публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»
заборгованості за договором від 12.03.2011,
у розмірі 23288,85 грн., з яких: 10000,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 8001,58 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3397,75 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 1889,52грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; та 1720,50 грн.
судового збору.

3. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця Гаврічевої Тетяни
Павлівни в дохід Державного бюджету
України (Отримувач коштів: Управління
Державної казначейської служби
України у м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим, м.Сімферополь, вул.
Павленко, 48, код ЄДРПО України 38040558,
рахунок 3002, відкритий за кодом
класифікації доходів бюджету 22030001 в
Головному управлінні Державної
казначейської служби України в
Автономній Республіці Крим, м.
Сімферополь, код банку 824026) судовий
збір у розмірі 106,50грн.

Видати накази після вступу рішення в
законну силу.

Суддя
М.І.
Куртлушаєв