КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Справа№ 910/23445/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

за участю представників:

від позивача: Сердюк Г.Н. - довіреність
№5 від 30.01.2014;

від відповідача: Калішенко Є.О. -
довіреність №86/1 від 11.03.2013;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Український
інституту промислової власності"

на рішення господарського суду міста
Києва від 21.01.2014

у справі № 910/23445/13 (суддя: Ломака В.С.),

за позовом Національного університету
"Одеська юридична академія" в особі
Відокремленого структурного
підрозділу "Інститут інтелектуальної
власності Національного університету
"Одеська юридична академія"

до Державного підприємства
"Український інституту промислової
власності"

про стягнення 554 654,03 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 по справі № 910/23445/13,
повний текст якого складено 27.01.2014,
позов задоволено, а саме: стягнуто з
Державного підприємства "Український
інститут промислової власності" на
користь Національного університету
"Одеська юридична академія" в особі
Відокремленого структурного
підрозділу "Інститут інтелектуальної
власності Національного університету
"Одеська юридична академія" в м. Києві 554
643 грн. 00 коп. основного боргу та 11 092 грн.
86 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що відповідачем в
порушення умов, укладеного між
сторонами договору про надання послуг
та вимог ст. 193 Господарського кодексу
України, не в повному обсязі здійснено
оплату наданих позивачем послуг.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції від 21.01.2014, відповідач,
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивовані
тим, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення:

- не враховано, що у списку осіб, які
направлялись на навчання до позивача
за рахунок відповідача, були присутні
сторонні особи, навчання яких
укладеним договором не передбачено, що
і стало підставою для припинення
оплати послуг за навчання таких осіб;

- помилково стягнуто з відповідача 554
643,00 грн., в той час, як суму неоплачених
відповідачем послуг з навчання, згідно
договору та актом №2 до договору
становить 544 643,00 грн.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Державного підприємства "Український
інституту промислової власності" у
справі № 910/23445/13 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р.

Згідно розпорядження заступника
Голови Київського апеляційного
господарського суду, для розгляду
апеляційної скарги по справі № 910/23445/13
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Зеленін В.О., Шевченко Е.О.

Ухвалоб Київського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Український інституту
промислової власності" по справі №
910/23445/13 прийнято до провадження та
порушено апеляційне провадження.
Розгляд справи № 910/23445/13 призначено на
12.03.2014.

В судовому засіданні 12.03.2014 представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, просив рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні 12.03.2014 проти апеляційної
скарги заперечував, просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Третя особа в судове засідання 12.03.2014
своїх представників не направила, про
день, час та місце проведення судового
засідання була повідомлена належним
чином, причини неявки суду не
повідомила.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
третьої особи за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що рішення місцевого
господарського суду підлягає зміні за
наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 20.01.2011 між Національним
університетом "Одеська юридична
академія", як виконавцем, Інститутом
інтелектуальної власності
Національного університету "Одеська
юридична академія" в місті Києві
(інститут), та відповідачем - Державним
підприємством "Український інституту
промислової власності", як замовником
укладено договір про надання послуг №
49/2011 І, відповідно до п. 1.1. якого позивач
в особі інституту зобов'язався з січня
2011 по червень 2012 надати відповідачу
послуги, зазначені в п. 1.2. договору, а
відповідач - прийняти і оплатити такі
послуги.

Згідно з п. 1.2. договору найменування
послуг: послуги у сфері вищої освіти,
пов'язані з одержанням вищої освіти на
рівні кваліфікаційних вимог до
спеціаліста, магістра за спеціальністю
7.000002, 8.000002 "Інтелектуальна власність"
та на рівні кваліфікаційних вимог до
магістра за спеціальністю 8.000014
"Управління інноваційною діяльністю".

Кількість послуг визначено у списку
осіб (всього - 70 студентів), які
направляються на навчання для
одержання вищої освіти на рівні
кваліфікаційних вимог до спеціаліста,
магістра за спеціальністю 7.000002, 8.000002
"Інтелектуальна власність" та на рівні
кваліфікаційних вимог до магістра за
спеціальністю 8.000014 "Управління
інноваційною діяльністю", що є
невід'ємною частиною договору.

Пунктом 3.1. договору сторони визначили,
що його ціна становить 1 126 600,00 грн. без
ПДВ відповідно до Закону України "Про
податок на додану вартість".

Відповідно до п. 3.1.1. договору
відповдіач сплачує позивачу в особі
інституту вартість наданих послуг у
разі наявності та в межах відповідних
коштів підприємства, затверджених
кошторисом. Відповідач не несе
відповідальність перед позивачем в
особі інституту за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань у разі
відсутності відповідних коштів (п.3.2.1).

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки
здійснюються шляхом безготівкового
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позивача в особі
інституту за рахунками позивача в
особі інституту, щомісячно рівними
частинами, що розраховуються за кожним
освітньо-кваліфікаційним рівнем на
весь строк навчання згідно з Плановим
кошторисом вартості навчання, що є
невід'ємною частиною договору (додаток
3).

Згідно з п. 4.2. договору до рахунка на
оплату додається підписаний позивачем
в особі інституту список осіб, які
навчаються в періоді, за який
проводиться оплата із зазначенням
ідентифікаційних номерів цих осіб.

Рахунки позивача в особі інституту
сплачуються відповідачем протягом 5
робочих днів після їх отримання (п. 4.3).

Відповідно до п. 4.6. договору по
закінченню навчання осіб окремо за
кожним освітньо-кваліфікаційним
рівнем "Спеціаліст" та "Магістр" позивач
в особі інституту надає відповідачу
акт наданих послуг, додавши до нього
наказ про вручення студентам дипломів
за відповідним
освітньо-кваліфікаційним рівнем за
зразками, що встановлені чинним
законодавством України.

Згідно з п. 10.1. договору він набирає
чинності з дати його підписання і діє
до припинення прав і обов'язків, які з
нього виникли. Закінчення строку дії
цього договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії цього
договору.

Список осіб, які направляються на
навчання для одержання вищої освіти на
рівні кваліфікаційних вимог до
спеціаліста, магістра за спеціальністю
7.000002, 8.000002 "Інтелектуальна власність"
та на рівні кваліфікаційних вимог до
магістра за спеціальністю 8.000014
"Управління інноваційною діяльністю"
було затверджено Наказом Державного
департаменту інтелектуальної
власності № 94б від 19.08.2010. Також
зазначеним наказом директору
відповідача було доручено здійснити
відповідно до Закону України "Про
здійснення державних закупівель"
закупівлю послуг у сфері вищої освіти,
пов'язаних з одержанням вищої освіти на
рівні кваліфікаційних вимог до
спеціаліста, магістра за спеціальністю
7.000002, 8.000002 "Інтелектуальна власність"
та на рівні кваліфікаційних вимог до
магістра за спеціальністю 8.000014
"Управління інноваційною діяльністю";
за результатами проведеної процедури
закупівлі укласти договір, проводити
розрахунки за договором за рахунок
коштів; спрямованих на розвиток
Державної системи правової охорони
інтелектуальної власності.

Відповідно до додатку № 1 до договору
"Список осіб, які направляються на
навчання для одержання вищої освіти на
рівні кваліфікаційних вимог до
спеціаліста, магістра за спеціальністю
7.000002, 8.000002 "Інтелектуальна власність"
та на рівні кваліфікаційних вимог до
магістра за спеціальністю 8.000014
"Управління інноваційною діяльністю",
до складу осіб, направлених на навчання
за умовами договору, згідно Наказу
Державного департаменту
інтелектуальної власності № 94б від
19.08.2010, увійшли фахівці Державного
департаменту інтелектуальної
власності, працівники Державного
підприємства "Український інститут
промислової власності", судді
господарських судів, працівники Служби
безпеки України, працівники Фонду
державного майна України, працівники
Антимонопольного комітету України,
працівники Міністерства юстиції
України, працівники митних органів
України, працівники Ради національної
безпеки і оборони України, працівники
Державної податкової адміністрації
України.

15.07.2011 позивач видав наказ № 1603-5 по
особовому складу студентів денної
форми навчання Інституту
інтелектуальної власності
Національного університету "Одеська
юридична академія" в м. Києві "Про
випуск студентів денної форми
навчання", до переліку студентів за
яким увійшли в тому числі працівники
установ, визначені у додатку № 1 до
договору.

08.08.2011 сторони уклали додаткову угоду №
1 до договору, відповідно до умов якої
виключили зі списку осіб з 01.04.2011
працівника Державного підприємства
"Український інститут промислової
власності" ОСОБА_4, та з 01.06.2011
працівника Державного підприємства
"Український інститут промислової
власності" ОСОБА_5, а також внесли зміни
до п. 3.1. договору, виклавши його в
редакції, відповідно до якої ціна
договору становить 1 104 235, 00 грн. без ПДВ
відповідно до Закону України "Про
податок на додану вартість". При цьому,
скориговано плановий кошторис
вартості навчання згідно додатку 1, та
плановий графік оплати за навчання
студентів у 2011/2012 роках згідно додатку
2, що є невід'ємними частинами цієї
додаткової угоди.

30.01.2012 позивач видав наказ № 232-5 по
особовому складу студентів денної
форми навчання Інституту
інтелектуальної власності
Національного університету "Одеська
юридична академія" в м. Києві "Про
випуск студентів денної форми
навчання", до переліку студентів за
яким увійшли в тому числі працівники
установ, визначені у додатку № 1 до
договору.

Відповідно до акту №1 приймання-здачі
послуг від 01.03.2012, підписаного
представниками сторін без будь-яких
зауважень та заперечень, та
скріпленого печатками юридичних осіб,
вартість наданих позивачем
відповідачу послуг становить 447 425,00
грн., а, зважаючи на суму коштів, вже
перераховані за договором (182 050,00 грн.),
до перерахування відповідачем
підлягає сума в розмірі 265 375,00 грн. (447
425,00 грн. - 182 050,00 грн.).

28.05.2012 позивач видав наказ № 1017-5 по
особовому складу студентів заочної
форми навчання Інституту
інтелектуальної власності
Національного університету "Одеська
юридична академія" в м. Києві "Про
випуск студентів заочної форми
навчання", до переліку студентів за
яким увійшли в тому числі працівники
установ, визначені у додатку № 1 до
договору.

Відповідно до акту №2 приймання-здачі
послуг, затвердженого позивачем, однак
не підписано відповідачем, вартість
наданих позивачем відповідачу послуг
за договором становить 656 810,00 грн., з
урахуванням сплаченого відповідачем
авансу за договором (112 167,00 грн.),
відповідачем має бути перераховано в
оплату наданих освітніх послуг
відносно осіб, зазначених у такому
акті, - 544 643, 00 грн. (656 810,00 грн. - 112 167,00
грн.).

Як зазначав позивач в позові,
відповідач від підписання вказаного
акту № 2 відмовився, оплату наданих
позивачем послуг в сумі 544 643,00 грн. - не
здійснив.

14.01.2013 позивач надіслав на адресу
відповідача лист з вимогою оплатити
надані ним послуги, рахунок №49/2011-5 від
14.01.2013 на суму 544 643,00 грн. та списки осіб,
які направленні на навчання за
договором №49/2011 І від 20.01.2011.

У відповідь відповідач направив
позивачу лист № 216/12 від 05.02.2013, яким
повідомив про те, що у 2011 році
Контрольно-ревізійним відділом в
Бородянському районі було проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності ДП "УІПВ" за 2008 - 2010 роки та
завершений звітний період 2011 року, за
результатами якої складено акт
перевірки № 14-31/31. Вказаною ревізією,
встановлено, що відповідачем
перераховувались кошти за навчання
фізичних осіб, діяльність яких не
відноситься до державної системи
правової охорони інтелектуальної
власності. Зважаючи на те, що у списках
осіб, які направлялись на навчання до
позивача є судді, працівники органів
прокуратури, СБУ, МВС, інших
центральних органів виконавчої влади,
відповідач запропонував звернутись
позивачу до керівників таких органів
для відшкодування ними понесених
позивачем витрат.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки;
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором про
надання послуг.

Так, згідно з ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як встановлено ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповдіно до ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка з мотиву,
що зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
позивачем на виконання умов договору
про надання послуг № 49/2011 І від 20.01.2011
були надані послуги, замовлені
відповідачем, загалом на суму 1 104 235,00
грн., що не оспорюється сторонами та
підтверджується актом №1 приймання
здачі послуг від 01.03.2012, актом №2
приймання здачі послуг, наказом
позивача № 232-5 від 30.01.2012 "Про випуск
студентів денної форми навчання",
наказом позивача № 1017-5 від 28.05.2012 "Про
випуск студентів заочної форми
навчання". Однак, відповідач надані
позивачем послуги оплатив лише
частково в сумі 559 592,00 грн., в результаті
чого у відповідача перед позивачем
виникла заборгованість в сумі 544 643,00
грн., що також не оспорюється
відповідачем та підтверджується актом
№1 приймання здачі послуг від 01.03.2012,
актом №2 приймання здачі послуг.

Твердження відповідача в апеляційній
скарзі про те, що оплату наданих
позивачем послуг припинено з метою
недопущення в майбутньому виникнення
збитків у відповідача, оскільки,
проведеною ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача було встановлено, що
останнім перераховувались кошти за
навчання фізичних осіб, діяльність
яких не відноситься до державної
системи правової охорони
інтелектуальної власності, є
безпідставними, оскільки позивачем
надавались послуги з навчання осіб,
список яких був затверджений Наказом
Державного департаменту
інтелектуальної власності № 94б від
19.08.2010, договір було укладено саме на
виконання зазначеного наказу, відносно
вказаного списку осіб, зазначеним
наказом було доручено відповідачу
проводити розрахунки за договором за
рахунок коштів, спрямованих на
розвиток Державної системи правової
охорони інтелектуальної власності,
послуги позивачем надано в повному
обсязі у відповідності до умов
договору, укладаючи спірний договір та
надаючи відповідні послуги, позивач
мав законне право розраховувати на те,
що вони будуть оплачені на умовах,
визначених договором.

Договір у встановленому законом
порядку недійсним не визнаний,
сторонами не оспорювався, обставин про
порушення процедури його укладення не
встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що відповідачем порушено умови
договору про надання послуг № 49/2011 І
від 20.01.2011, щодо оплати наданих
позивачем послуг та положення ст. 193
Господарського кодексу України, ст. 526
Цивільного кодексу України, в зв'язку з
чим у відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в сумі 544 643,00
грн. (1 104 235,00 грн. (ціна договору,
вартість наданих послуг) - 559 592,00 грн.
(оплата наданих послуг відповідачем),
яка підлягає стягненню в судовому
порядку.

Однак, місцевим господарським судом
стягнуто з відповідача заборгованість
в сумі 554 643,00 грн., проте вказаний
висновок суду не відповідає дійсним
обставинам справи, адже розмір
заборгованості відповідача
документально підтверджений в сумі 544
643,00 грн., а тому оспорюване рішення
підлягає зміні в частині присудженої
до стягнення суми основного боргу, а
саме: з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 544 643,00 грн., у
звґязку з чим позовна вимога позивача
підлягала частковому задоволенню щодо
присудженої до стягнення суми
основного бор

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що місцевим господарським
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, висновки,
викладені у рішенні місцевого суду, не
відповідають обставинам справи, а тому
апеляційна скарга Державного
підприємства "Український інституту
промислової власності" підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - зміні в частині
розміру присудженої до стягнення суми
основного боргу з новим розподілом
судового збору в цій частині.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
сторони пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Український інституту
промислової власності" на рішення
господарського суду міста Києва від
21.01.2014 у справі № 910/23445/13 - задовольнити
частково.

2.Рішення господарського суду м. Києва
від 21.01.2014 у справі № 910/23445/13 - змінити,
виклавши його резолютивну частину в
такій редакції:

« 1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Український інститут промислової
власності" (04212, місто Київ, вулиця
Маршала Тимошенко, будинок 9; ) на користь Національного
університету "Одеська юридична
академія" (65009, Одеська область, місто
Одеса, Приморський район, Фонтанська
дорога, будинок 23; ) в
особі Відокремленого структурного
підрозділу "Інститут інтелектуальної
власності Національного університету
"Одеська юридична академія" в м. Києві
(03035, місто Київ, Солом'янський район,
вулиця Урицького, будинок 45;
ідентифікаційний код 37009826) 544 643 (п'ятсот
сорок чотири тисячі шістсот сорок три)
грн. 00 коп. основного боргу та 10 892
(десять тисяч вісімсот дев'яносто дві)
грн. 86 коп. витрат на сплату судового
збору.

3. В іншій частині позову відмовити.»

3.Стягнути з Державного підприємства
"Український інститут промислової
власності" (04212, місто Київ, вулиця
Маршала Тимошенко, будинок 9; ) на користь Національного
університету "Одеська юридична
академія" (65009, Одеська область, місто
Одеса, Приморський район, Фонтанська
дорога, будинок 23; ) в
особі Відокремленого структурного
підрозділу "Інститут інтелектуальної
власності Національного університету
"Одеська юридична академія" в м. Києві
(03035, місто Київ, Солом'янський район,
вулиця Урицького, будинок 45;
ідентифікаційний код 37009826) - 100 (сто) грн.
00 коп. судових витрат з оплати судового
збору за подання апеляційної скарги.

4.Матеріали справи №910/23445/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко