м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1088/14 03.03.14За позовом
Дочірнього підприємства Публічного
акціонерного товариства «Київхліб»
«Хлібокомбінат № 11»
До Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету
Про скасування рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.10.2013 року у справі № 63/03-П
Суддя Картавцева Ю.В.
від позивача Перепилицін К.М. -
представник (дов. № б/н від 02.01.2014 р.)
від відповідача Якусевич А.М.
- представник (дов. № 488 від 13.01.2014 р.)
Руденко Т.В. - представник (дов. № 6
Дочірнє підприємство Публічного
акціонерного товариства «Київхліб»
«Хлібокомбінат № 11» звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
скасування рішення Адміністративної
колегії Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.10.2013 року у справі № 63/03-П.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Даним Рішенням на Дочірнє підприємство
Публічного акціонерного товариства
«Київхліб» «Хлібокомбінат № 11»
накладено штраф у розмірі 50 000, 00 грн. за
вчинення порушення, передбаченого
статтею 15-1 Закону України «Про захист
від недобросовісної конкуренції», у
вигляді поширення інформації, що
вводить в оману, шляхом повідомлення
невизначеному колу осіб неправдивих
відомостей про характеристику товару,
зокрема внаслідок обраного способу їх
викладення, що може вплинути на наміри
цих осіб щодо придбання товарів цього
суб'єкта господарювання.
Позивач вважає, що, по-перше, в його діях
відсутній склад порушення
конкурентного законодавства у вигляді
поширення інформації, що вводить в
оману, так як відповідач лише вдався до
припущення, що використання в назві
продукту позначення «Дитячі» може
вплинути на наміри невизначеного кола
осіб щодо його придбання.
По-друге, при виготовленні упаковки
продукту пряники «Дитячі» позивачем в
повній мірі виконані вимоги
законодавства як щодо маркування
продуктів харчування, так і в сфері
захисту від недобросовісної
За таких обставин, позивач вважає, що
дане Рішення прийнято за відсутністю
правових підстав, у зв'язку із чим
повинно бути визнано недійсним та
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 29.01.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/1088/14, призначено справу до
розгляду на 10.02.2014 р.
У судове засідання 10.02.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
За таких обставин, у зв'язку з
нез'явленням в судове засідання
представника відповідача, суд
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 03.03.2014р., про що виніс
відповідну ухвалу від 10.02.2014р.
03.03.2014р. відділом діловодства суду від
представника відповідача отримано
відзив на позовну заяву. Згідно даного
відзиву відповідач наводить
спростування викладеним у позові
доводам позивача та зазначає, що при
прийнятті Рішення відповідачем було
надано об'єктивну оцінку доказам у
справі та доведено порушення
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції вчиненого
Таким чином, позивач вважає рішення
адміністративної колегії Відділення
від 29.10.2013р. №63/03-П законним,
обґрунтованим та таким, що повністю
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, з огляду на що,
просить у задоволенні позовних вимог
В судовому засіданні 03.03.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. А згідно з ч. 2 ст. 4
названого Кодексу юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до приписів статті 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" рішення органів
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарського суду.

Отже, спір у цій справі відноситься до
підвідомчості господарських судів і
підлягає вирішенню за правилами ГПК
України.

У пункті 4 Інформаційного листа
Верховного Суду України від 26.12.2005 р. №
3.2-2005 також зазначено: "Закони України
можуть передбачати вирішення певних
категорій публічно-правових спорів в
порядку іншого судочинства (наприклад,
стаття 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" встановлює,
що заявник, відповідач, третя особа
мають право оскаржити рішення органів
АМК до господарського суду у
двомісячний строк з дня одержання
рішення)".

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
законодавство про захист економічної
конкуренції ґрунтується на нормах,
установлених Конституцією України, і
складається із цього Закону, законів
України "Про Антимонопольний комітет
України", "Про захист від
недобросовісної конкуренції", інших
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. При цьому, особливості
спеціального статусу Антимонопольного
комітету України обумовлюються його
завданнями та повноваженнями, в тому
числі роллю у формуванні конкурентної
політики, та визначаються цим Законом,
іншими актами законодавства і
полягають, зокрема, в особливому
порядку призначення та звільнення
Голови Антимонопольного комітету
України, його заступників, державних
уповноважених Антимонопольного
комітету України, голів територіальних
відділень Антимонопольного комітету
України, у спеціальних процесуальних
засадах діяльності Антимонопольного
комітету України, наданні соціальних
гарантій, охороні особистих і майнових
прав працівників Антимонопольного
комітету України на рівні з
працівниками правоохоронних органів, в
умовах оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону
розпорядження, рішення та вимоги
органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, вимоги уповноважених ними
працівників Антимонопольного комітету
України, його територіального
відділення в межах їх компетенції є
обов'язковими для виконання у
визначені ними строки, якщо інше не
передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних
завдань Антимонопольного комітету
України відносить участь у формуванні
та реалізації конкурентної політики в
частині здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" у сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, зокрема, перевіряти
суб'єкти господарювання, об'єднання,
органи влади, органи місцевого
самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України
здійснює свою діяльність відповідно до
Конституції України, законів України
"Про захист економічної конкуренції",
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", цього Закону, інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до цих законів.

29.10.2013 р. відповідачем прийнято рішення
№ 63/03-П (Рішення), яким визнано дії
дочірнього підприємства публічного
акціонерного товариства "Київхліб"
Хлібокомбінат № 11" щодо поширення на
етикетці пряників напису ''Дитячі", без
належних для цього підстав, разом із
зображенням дітей порушенням
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції,
передбаченим статтею 15-1 Закону України
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", у вигляді поширення
інформації, що вводить в оману, шляхом
повідомлення суб'єктом господарювання
безпосередньо невизначеному колу осіб
неправдивих відомостей про
характеристику товару, зокрема
внаслідок обраного способу їх
викладення, що може вплинути на наміри
цих осіб щодо придбання товарів цього
суб'єкта господарвання. Також, визнано
дії приватного акціонерного
товариства "Фуршет" щодо поширення на
етикетці пряників напису "Дитячі", без
належних для цього підстав, разом із
зображенням дітей порушенням
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції,
передбаченим статтею 15-1 Закону України
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", у вигляді поширення
інформації, що вводить в оману, шляхом
повідомлення суб'єктом господарювання
безпосередньо невизначеному колу осіб
неправдивих відомостей про
характеристику товару, зокрема
внаслідок обраного способу їх
викладення, що може вплинути на наміри
цих осіб щодо придбання товарів цього
суб'єкта господарювання.

За вище вказані порушення, накладено на
дочірнє підприємство публічне
акціонерне товариство "Київхліб"
Хлібокомбінат № 11" та на приватне
акціонерне товариство "Фуршет" штрафи у
розмірі 50 000 грн., відповідно.

Не погоджуючись з Рішенням Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
позивач, дочірнє підприємство
публічного акціонерного товариства
"Київхліб" Хлібокомбінат № 11"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з вимогою про визнання
недійсним та скасування Рішення
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 29.10.2013 р. № 63/03-П.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечує, а також зазначає, що
позивачем пропущено строк оскарження
рішення відповідача.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають до
задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Отже, приписами вищевказаної норми
передбачено чіткий строк оскарження
рішення органу Антимонопольного
комітету України, який не може бути
відновлено.

З матеріалів справи вбачається, що
копія Рішення була надіслана
відповідачем позивачу листом від 05.11.2013
р. № 26-03/4318 «Про надсилання рішення».

Судом встановлено, що позивач отримав
Рішення Комітету 07.11.2013 р. (копії
супровідного листа Комітету від 05.11.2013
р. № 26-03/4318 та повідомлення про вручення
поштового відправлення № 232
містяться в матеріалах справи).

Отже, враховуючи приписи ст. 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", спірне рішення повинно
бути оскаржене позивачем до 07.01.2014 р.
включно.

З матеріалів справи вбачається, що
позовна заява про визнання недійсним
та скасування Рішення Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.10.2013 р. № 63/03-П була подана надіслана
позивачем до суду 24.01.2014 р., а отримана
судом 27.01.2014 р., а отже наведена позовна
заява подана позивачем до суду з
пропуском встановленого частиною 1 ст.
60 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» двомісячного
строку для оскарження рішення органу
Антимонопольного комітету України.

Враховуючи те, що позивач пропустив
двомісячний строк для оскарження
рішення Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.10.2013 р. № 63/03-П, а пропущений строк не
може бути відновлено, він є
присікальним, то у задоволенні
заявлених позовних вимог слід
відмовити.

Зазначена позиція суду узгоджується з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства» від 26.12.2011 р. N 15 , п. 34
Листа Вищого господарського суду
України від 29.09.2009, № 01-08/530 "Про деякі
питання, порушені у доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
(надалі -Лист ВГСУ), а саме:

Відповідно до п. 2 вищенаведеної
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, у
застосуванні згаданого припису
частини першої статті 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції", а
також частини другої статті 47 цього
Закону господарським судам слід
враховувати таке. За цими приписами
передбачені ними строки оскарження
рішень органу Антимонопольного
комітету України не може бути
відновлено. Таким чином, зазначені
строки є присічними. Встановлена
Цивільним кодексом України позовна
давність до відповідних правовідносин
не застосовується, так само як і в
оскарженні розпоряджень
Антимонопольного комітету України та
його органів. При цьому, закінчення
присічного строку, незалежно від
причин його пропуску заінтересованою
особою, є підставою для відмови в
позові про визнання недійсним рішення
(розпорядження) Антимонопольного
комітету України та його органів.

Відповідно до п. 34 Листа ВГСУ, у
відповідь на питання, яким чином має
діяти господарський суд, якщо позовну
заяву про визнання недійсним рішення
органу Антимонопольного комітету
України подано після закінчення
строку, передбаченого частиною першою
статті 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", було
зазначено, що пропуск позивачем
зазначеного строку є підставою для
відмови в задоволенні позову про
визнання рішення органу
Антимонопольного комітету України
недійсним.

Аналогічних висновків дійшов
Верховний Суд України у постанові від
01.09.2009 р. у справі № 38/350-18/101.

Окрім цього, суд вважає за необхідне
зазначити, що висновки викладені у
рішенні Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.10.2013 р. № 63/03-П належним чином
обґрунтовані та не спростовуються
наведеними позивачем у позові
доводами.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи пропуск встановленого ст. 60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" строку для оскарження
рішення органів Антимонопольного
комітету України та беручи до уваги
неможливість його відновлення,
господарський суд відмовляє в позові
повністю.

Таким чином, зважаючи на встановлені
обставини справи та положення чинного
законодавства, господарський суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 07.03.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева