м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/145/14 05.03.14

За позовом Національного технічного
університету України „Київський
політехнічний інститут"

до публічного акціонерного товариства
«ФІРМА ПРОКАТ»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Регіональне відділення Фонду
державного майна України у місті Києві

про стягнення 12.825,15 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Жуков Д.С. - за довіреністю від
17.04.2013 № 10;

відповідача: не з'явилися;

третьої особи: Ємець Ю.В. - за
довіреністю від 27.02.2014 № 07.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Національний технічний університет
України „Київський політехнічний
інститут" звернувся до Господарського
суду міста Києва із позовом до
публічного акціонерного товариства
«ФІРМА ПРОКАТ» про стягнення з
останнього заборгованості в сумі 12.825,15
грн, з яких 11.581,35 грн - основна
заборгованість; 1.010,59 грн - пеня; 233,21 - 3 %
річних.

Суть спору: позивач свої позовні вимоги
мотивує тим, що відповідачем порушено
грошове зобов'язання за договором
оренди від 18.03.2010 № 5194 нерухомого майна,
що належить до державної власності. У
період часу з лютого по 17 квітня 2013 року
утворилася заборгованість перед
позивачем у зв'язку із несплатою
орендної плати в сумі 11.581,35 грн. У
зв'язку із наведеним, позивачем окрім
позовної вимоги про стягнення з
відповідача орендної плати, заявлені
позовні вимоги про застосування
штрафної санкції у вигляді пені, а
також відповідальності, передбаченої
ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.01.2014 прийнято позовну заяву
Національного технічного університету
України „Київський політехнічний
інститут" до розгляду та порушено
провадження у справі № 910/145/14. Крім
того, вказаною ухвалою суд залучив до
участі у справі Регіональне відділення
Фонду державного майна України у місті
Києві в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача.

Третьою особою у справі надані суду
письмові пояснення від 03.03.2014 № 30-10/2197,
згідно із якими остання заявлені
позивачем вимоги підтримала у повному
обсязі.

Винесені судом ухвали у даній справі
надсилалися відповідачеві на адресу
його місцезнаходження, яка відповідає
відомостям, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Більш того,
у матеріалах даної справи містяться
повідомлення поштового зв'язку про
вручення уповноваженим представникам
відповідача поштових відправлень суду.
Таким чином, враховуючи викладене,
відповідач, у розумінні ст. 64
Господарського процесуального кодексу
України, повідомлений судом про дату,
час та місце розгляду справи належним
чином.

Повноважний представник відповідача у
судові засідання не з'явився,
відповідач про поважні причини
нез'явлення його представника суд не
повідомив.

Крім того, відповідач правом наданим
ст. 59 Господарського процесуального
кодексу України не скористався,
відзиву на позов від останнього до суду
не надійшло. Таким чином, відповідно до
положень статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 05.03.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних
представників позивача і третьої особи
по суті даного спору та дослідивши
наявні докази у матеріалах даної
справи, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між Регіональним відділенням Фонду
держаного майна України по місту Києву,
як орендодавцем, (далі - третя особа) та
відкритим акціонерним товариством
«ФІРМА ПРОКАТ», як орендар, (далі -
відповідач) укладено договір оренди
від 18 березня 2010 року № 5194 нерухомого
майна, що належить до державної
власності (далі - Договір).

Згідно предмету Договору третя особа
передає, а відповідач приймає в
строкове платне користування державне
нерухоме майно - нежиле приміщення
(далі - майно), загальною площею 81,59 м2,
яке розміщене за адресою: м. Київ, вул.
Борщагівська, 144, приміщення № 1, 2, З, 4 на
цокольному поверсі будівлі, що
перебуває на балансі Національного
технічного університету України
„Київський політехнічний інститут"
(далі - позивач), вартість якого
визначена згідно зі звітом про
незалежну оцінку станом на 31.10.2009 і
становить 521.600,00 грн (п. 1.1 Договору).

У пункті 3.1 Договору сторонами
визначено, що орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі
змінами) (далі - Методика розрахунку) і
становить без ПДВ за базовий місяць
оренди - листопад 2009 року 6.591,72 грн.

Пунктом 3.2 Договору визначено таке:
керуючись п. 20, п. 32 Порядку проведення
конкурсу на право оренди державного
майна, затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 13.10.2014 №
2149 та Протоколом від 12.02.2010 № 2, розмір
орендної плати встановлюється на
умовах запропонованих орендарем - 6591,72
грн без ПДВ за базовий місяць (листопад
2009 рік). Нарахування ПДВ на суму
орендної плати здійснюється у порядку,
визначеному законодавством.

У відповідності до п. 3.6 Договору
перерахування здійснюються
відповідачем самостійно до 10 числа
місяця, наступного за звітним з
урахуванням щомісячного індексу
інфляції таким чином: 50 % орендної плати
перераховуються відповідачем до
державного бюджету; 50 % орендної плати
перераховуються відповідачем на
розрахунковий рахунок позивача.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що
відповідач зобов'язується своєчасно й
у повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Як передбачено сторонами у п. 3.7
Договору, орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується до
бюджету та позивачеві у визначеному
пунктом 3.6 співвідношенні відповідно
до чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України на дату нарахування пені від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

У разі припинення (розірвання) Договору
оренди відповідач сплачує орендну
плату до дня повернення майна за актом
приймання-передавання, включно.
Закінчення строку дії Договору оренди
не звільняє відповідача від обов'язку
сплатити заборгованість за орендною
платою, якщо така виникла, у повному
обсязі, ураховуючи санкції, до
державного бюджету та позивачеві (п. 3.11
Договору).

Згідно п. 10.9 Договору у разі припинення
або розірвання Договору майно протягом
трьох робочих днів повертається
відповідачем третій особі/позивачеві
за актом приймання-передавання майна.

18 березня 2010 сторонами спору підписано
та скріплено відбитками їх печаток Акт
приймання-передачі орендованого майна.

05 серпня 2011 року між позивачем і
відповідачем укладено Договір № 5194/01
про внесення змін до Договору оренди
від 18.03.2010 № 5194. Договором від 05.08.2011 №
5194/01 сторони замінили найменування
відповідача на «публічне акціонерне
товариство «ФІРМА ПРОКАТ». Крім того,
згідно п. 3 Договору від 05.08.2011 № 5194/01 дію
Договору оренди від 18.03.2010 № 5194 сторони
продовжили до 18.03.2012, включно.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського
кодексу України визначено, що за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності. Об'єктом
оренди можуть бути державні та
комунальні підприємства або їх
структурні підрозділи як цілісні
майнові комплекси, тобто господарські
об'єкти із завершеним циклом
виробництва продукції (робіт, послуг),
відокремленою земельною ділянкою, на
якій розміщений об'єкт, та автономними
інженерними комунікаціями і системою
енергопостачання.

Відносини оренди рухомого та
нерухомого майна, що належить, зокрема,
вищим навчальним закладам регулюються
Законом України «Про оренду державного
і комунального майна» (ч. 4 ст. 1
названого Закону).

Приписом ст. 2 Закону України «Про
оренду державного і комунального
майна» визначено, що орендою є
засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Державну політику у сфері оренди
здійснюють, зокрема, Фонд державного
майна України, його регіональні
відділення та представництва - щодо
державного майна.

Так, згідно Акту приймання-передачі від
17.04.2013, укладеного сторонами Договору,
відповідач передав, а третя особа
прийняла майно, що є предметом оренди.
Наведена обставина, у розумінні п. 10.9
Договору, свідчить про припинення дії
вказаного правочину.

Спір між сторонами судового процесу
виник в результаті порушення
відповідачем обов'язку за Договором,
яке полягає у здійсненні останнім
орендної плати майна у період до
припинення дії Договору, а саме з
лютого по 17 квітня 2013 року.

Отже, заборгованість відповідача перед
позивачем за вказаний вище період
складає 11.581,35 грн.

Від сторін спору доказів погашення
відповідачем заборгованості в сумі
11.581,35 грн до суду не надходили, тому,
заборгованість відповідача перед
позивачем, станом на момент вирішення
даного спору по суті, складає 11.581,35 грн.

Крім того, враховуючи, що у
правовідносинах сторін даного спору
має місце допущене з боку відповідача
порушення грошового зобов'язання,
позивачем заявлені позовні вимоги про
застосування до відповідача штрафної
санкції у вигляді пені в сумі 1.010,59 грн,
а також про застосування до
відповідача відповідальності, на
підставі ст. 625 ЦК України, шляхом
стягнення 3 відсотків річних в сумі 233,21
грн.

Отже, виходячи з викладених вище
обставин та наявних у матеріалах даної
справи доказів, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню повністю з
урахуванням такого.

Положенням частини 3 ст. 285
Господарського кодексу України
встановлено, що орендар зобов'язаний
берегти орендоване майно відповідно до
умов договору, запобігаючи його
псуванню або пошкодженню, та своєчасно
і в повному обсязі сплачувати орендну
плату. Аналогічне правило міститься у
ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України та
в ч. 1 ст. 19 2 Закону України «Про оренду
державного і комунального майна».

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання , то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Відповідно до статті 34
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи.

Отже, підсумовуючи сукупність
встановлених вище фактів, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 11.581,35 грн підлягає
задоволенню повністю, з тих підстав, що
факт наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем належним
чином останнім доведено, документально
підтверджено, і в той же час
відповідачем жодними доказами не
спростовано.

З огляду на те, що відповідач своїми
діями порушив зобов'язання за
Договором (ст. 610 Цивільного кодексу
України), то він вважається таким, що
прострочив виконання (ст. 612 Цивільного
кодексу України), тому є підстави для
застосування відповідальності,
встановленої договором та законом.

Статтею 29 Закону України «Про оренду
державного і комунального майна»
встановлено, що за невиконання
зобов'язань за договором оренди, в тому
числі за зміну або розірвання договору
в односторонньому порядку, сторони
несуть відповідальність, встановлену
законодавчими актами України та
договором.

Розглядаючи спір в частині позовної
вимоги про стягнення з відповідача
неустойки у вигляді пені, суд виходить
з такого.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до частин 1, 3 ст. 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Положенням ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
унормовано, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

При цьому, у відповідності до положень,
визначених ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Отже, з урахуванням правил,
встановлених наведеними вище нормами
матеріального права та виходячи зі
здійсненого позивачем розрахунку пені,
суд дійшов висновку про задоволення
даної вимоги частково, оскільки період
часу, за який нарахована позивачем
вказана господарська санкція, виходить
за шестимісячний строк, який
унормований ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення з відповідача пені підлягає
задоволенню в сумі 804,67 грн, за таким
розрахунком суду, здійсненого в межах
заявленого періоду часу та з
урахуванням правил, встановлених ч. 6
ст. 232 ГК України:

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення11581.3518.04.2013 - 09.06.2013537.5000 %0.041
%252.2511581.3510.06.2013 - 12.08.2013647.0000 %0.038
%284.3011581.3513.08.2013 - 16.10.2013656.5000 %0.036 %268.12 804,67

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, оскільки відповідач прострочив
виконання грошового зобов'язання за
Договором, заявлена позивачем вимога
про стягнення з відповідача 3 відсотків
річних в сумі 233,21 грн визнається судом
правомірною та такою, що підлягає
задоволенню в повному обсязі, за
розрахунками позивача, які, у свою
чергу, перевірені і визнані судом
вірними.

З огляду на те, що даний спір виник
внаслідок неправильних дій з боку
відповідача, суд, в порядку,
передбаченому ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладає судовий збір на публічне
акціонерне товариство «ФІРМА ПРОКАТ».

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства «ФІРМА ПРОКАТ» (04111, м. Київ,
вул. Салютна, буд. 15; ідентифікаційний
код 03062272, з будь-якого його рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду) на користь
Національного технічного університету
України „Київський політехнічний
інститут" (03056, м. Київ, проспект
Перемоги, буд. 37; ідентифікаційний код
02070921, на будь-який його рахунок,
виявлений державним виконавцем під час
виконання рішення суду) основну
заборгованість в сумі 11.581,35 (одинадцять
тисяч п'ятсот вісімдесят одна) грн 35
коп.; пеню в сумі 804,67 (вісімсот чотири)
грн 67 коп.; 3 % річних в сумі 233,21 (двісті
тридцять три) грн 21 коп.; витрати по
сплаті судового збору в сумі 1.720,50 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн 50 коп.

3. В іншій частині позову відмовити
повністю.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 12 березня 2014
року.

Суддя
С.В. Балац