м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2033/14 17.03.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛІСА-ЛАЙН"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "МОНАРХ РІТЕЙЛ
УКРАЇНА"

про стягнення 299.328,00 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Крючкова Л.О. - за довіреністю
від 12.03.2014 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АЛІСА-ЛАЙН"
звернулося до Господарського суду
міста Києва із позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "МОНАРХ
РІТЕЙЛ УКРАЇНА" про стягнення з
останнього заборгованості в сумі 299.328,00
грн.

Суть спору: позивач свої вимоги мотивує
тим, що відповідачем порушено грошове
зобов'язання за укладеним між ними
договором поставки від 30.08.2013 № 1-08/13 у
зв'язку із чим, позивачем заявлені
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за отриманий, але не
оплачений у повному обсязі товар в сумі
299.328,00 грн.

Крім того, разом із позовною заявою
позивачем подано до господарського
суду заяву про забезпечення позову,
шляхом накладення арешту на грошові
кошти, що належать відповідачеві в
межах ціни позову та можливих судових
витрат.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.02.2014 прийнято позовну заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛІСА-ЛАЙН" до
розгляду та порушено провадження у
справі № 910/2033/14. Також вказаною ухвалою
суд відхилив заяву позивача про
забезпечення позову.

Винесені судом ухвали у даній справі
надсилалися відповідачеві на адресу
його місцезнаходження, яка відповідає
відомостям, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Таким чином,
враховуючи викладене, відповідач, у
розумінні ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України,
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи належним чином.

Відповідач у судове засідання,
призначене судом на 17.03.2014 свого
повноважного представника не направив,
обґрунтованих письмових пояснень з
цього приводу до суду не подав.

Крім того, відповідач правом наданим
ст. 59 Господарського процесуального
кодексу України не скористався,
відзиву на позов від останнього до суду
не надійшло. Таким чином, відповідно до
положень статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 17.03.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Отже, заслухавши доводи повноважного
представника позивача по суті даного
спору та дослідивши наявні докази у
матеріалах даної справи, Господарський
суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "АЛІСА-ЛАЙН", як
постачальником, (далі - позивач) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "МОНАРХ РІТЕЙЛ
УКРАЇНА", як покупцем, (далі -
відповідач) укладено договір поставки
від 30 серпня 2013 року № 1-08/13 (далі -
Договір).

Згідно предмету Договору позивач
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених Договором, протягом строку
його дії передавати у власність
відповідача певний товар, а останній
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у Договорі, приймати та
оплачувати поставлений товар йому (п. 1.1
Договору).

У відповідності до п. 1.2 Договору
товаром у розумінні Договору сторони
визначають взуття, взуття домашнє,
пляжне, спортивне взуття та супутні
товари, інші товари, обумовлені
Сторонами додатково.

Фактичний обсяг поставки зазначається
у накладних, які є додатками до
Договору, після підписання їх
уповноваженими представниками сторін,
на підставі яких відбувається передача
товару від позивача відповідачеві (п. 1.3
Договору).

У пункті 4.1 Договору сторони визначили,
що оплата товару за Договором
здійснюється двома частинами таким
чином:

- 20 (двадцять) % передплати від вартості
заказу відповідач сплачує
відповідачеві за кожну партію товару
не пізніше чим за 7 (сім) банківських
днів до погодженої сторонами в окремих
додатках до Договору дати постачання
товару;

- 80 (вісімдесят) % від вартості заказу
відповідач сплачує позивачеві за кожну
партію товару в продовж 90 календарних
днів з моменту отримання товару
відповідачем.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 Цивільного Кодексу
України), а одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускаються
(ст. 525 Цивільного кодексу України).

Оскільки виходячи із змісту
правовідносин, останні є відносинами з
поставки товару, тому, права і обов'язки
сторін визначаються, у тому числі,
положеннями глави 54 Цивільного кодексу
України.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України унормовано, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

Так, позивачем 02 вересня 2013 року
виставлено відповідачеві рахунок № 113
на оплату товару в сумі 374.160,00 грн та
поставлено останньому товар на
загальну суму 374.160,00 грн, про що
свідчать такі видаткові накладні, які
підписані представником відповідача і
скріплені відбитками печатки
останнього, а саме: від 02.09.2013 № 126 на
суму 154.248,00 грн; від 02.09.2013 № 129 на суму
86.376,00 грн; від 03.09.2013 № 130 на суму 71.184,00
грн; від 04.09.2013 № 132 на суму 62.352,00 грн
(засвідчені копії наведених накладних
наявні у справі, а їх оригінали
оглянуто судом у судових засіданнях).

Спір між сторонами судового процесу
виник в результаті допущення
відповідачем порушення грошового
зобов'язання за Договором, останній
здійснив на користь позивача лише
попередню оплату в розмірі 20 % від
загальної вартості отриманого ним
товару в сумі 74.832,00 грн, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи засвідченою копією виписки з
поточного рахунку позивача відкритого
в банківській установі. Вказана
обставина призвела до виникнення у
відповідача перед позивачем
заборгованості в сумі 299.328,00 грн та
звернення останнього до
господарського суду за захистом своїх
порушених прав.

Отже, виходячи з викладених вище
обставин та наявних у матеріалах даної
справи доказів, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню повністю з
урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України визначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання , то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).

Від сторін спору до суду не надходили
докази погашення відповідачем перед
позивачем заборгованості в сумі 299.328,00
грн.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Відповідно до статті 34
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи.

Отже, підсумовуючи сукупність
наведених вище фактів, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідача боргу в сумі
299.328,00 грн за отриманий останнім, але не
оплачений на користь позивача товар,
підлягає задоволенню повністю, з тих
підстав, що факт наявності
заборгованості у відповідача перед
позивачем належним чином останнім
доведено, документально підтверджено,
і в той же час відповідачем жодними
доказами не спростовано.

З огляду на те, позов підлягає
задоволенню в повному обсязі, суд в
порядку, передбаченому ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладає судовий збір на
товариство з обмеженою
відповідальністю "МОНАРХ РІТЕЙЛ
УКРАЇНА".

Крім того, господарські витрати,
пов'язані з оплатою позивачем судового
збору за подання до господарського
суду заяви про забезпечення позову,
покладаються на позивача, оскільки
вказана заява судом відхилена ухвалою
від 11.02.2014.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "МОНАРХ РІТЕЙЛ
УКРАЇНА" (04050, м. Київ, Шевченківський
район, вул. Мельникова, буд. 12;
ідентифікаційний код 37355731, з будь-якого
його рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛІСА-ЛАЙН" (61068, м.
Харків, Московський район, проспект
Московський, буд. 97, квартира 49;
ідентифікаційний код 37190238, на будь-який
його рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду) основну заборгованість в сумі
299.328,00 (двісті дев'яносто дев'ять тисяч
триста двадцять вісім) грн 00 коп.;
витрати по сплаті судового збору в сумі
5.986,56 (п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят
шість) грн 56 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 18 березня 2014
року.

Суддя
С.В. Балац