ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.Справа № 922/5278/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Семагро" м. Харків
до Державного підприємства "Харківське
обласне сільськогосподарське
підприємство по племенній справі в
тваринництві" м. Валки про стягнення
за участю представників сторін:

представник позивача - Янишен В.П. (дов.
№ б/н від 14.05.2013 року);

представник відповідача: Буряковський
Д.М. (наказ від 01.08.2013 року)

вільний слухач: Токарь Я.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Семагро" (позивач)
звернулось до господарського суду
Харківської області із позовом до
Державного підприємства "Харківське
обласне сільськогосподарське
підприємство по племінній справі у
тваринництві" (відповідач) про
стягнення коштів у розмірі - 91535 грн. 96
коп., з яких: сума основної
заборгованості у розмірі - 45000 грн. 00
коп., проценти за користування товарним
кредитом у сумі - 900 грн. 00 коп., 75% річних
за прострочення оплати у сумі -43935 грн. 96
коп., штраф у розмірі - 1700 грн. 00 коп. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
- 1830 грн. 72 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням зобов'язань за договором №
20-04/ТК/12-1 купівлі-продажу товару на
умовах товарного кредиту від 20.04.2012
року у частині повного та своєчасного
розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 26.12.2013 року
порушено провадження у справі та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 15.01.2014 року.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача, неподання
сторонами витребуваних доказів,
ухвалою господарського суду
Харківської області від 15.01.2014 року
розгляд справи відкладено на 04 лютого
2014 року та витребувано у сторін належні
докази.

31.01.2014 року представник позивача через
канцелярію суду надав клопотання № 3322
від 30.01.2013 року про приєднання
документів до матеріалів справи.

04.02.2014 року ухвалою суду розгляд справи
відкладено на 11 лютого 2014 року, в
зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача та ненадання
витребуваних судом документів.

10.02.2014 року представником позивача
через канцелярію суду надано
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.

11.02.2014 року представник відповідача у
судове засідання не з'явився,
витребувані судом документи не надав,
але 10.02.2014 року через канцелярію суду
надав клопотання про продовження
строку вирішення спору на 15 днів у
порядку статті 69 Господарського
процесуального кодексу України та
просить відкласти розгляд справи у
зв'язку із необхідністю додаткового
часу для обґрунтування своєї позиції у
справі та підготовці відповідних
документів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11.02.2014 року
продовжено строк розгляду справи на 15
днів з 26 лютого 2014 року до 12.03.2014 року та
розгляд справи відкладено на 04 березня
2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04 березня 2014
року розгляд справи відкладено на
12.03.2014 року.

Згідно із статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 12.03.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Господарський суд, розглянувши доводи
позовної заяви, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
дослідивши наявні матеріали справи,
встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Семагро" (продавець)
та Державним підприємством "Харківське
обласне сільськогосподарське
підприємство по племінній справі у
тваринництві" (покупець) було укладено
договір купівлі-продажу товару на
умовах товарного кредиту №20-04/ТК/12-1
від 20 квітня 2012 року (а.с.11).

Договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та
скріплення печатками сторін і діє до
повного виконання сторонами своїх
обов'язків. ( пункт 5.1., 5.9. договору).

Відповідно до пункту 1.1 договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупця товар найменування,
кількість, ціна та вартість якого
зазначається в специфікації, що
становить невід'ємну частину договору
на умовах товарного кредиту, що
передбачає відстрочку кінцевого
розрахунку до 01 жовтня 2012 року, а
покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його вартість та проценти
за товарний кредит згідно умов
договору.

Специфікацією до договору
купівлі-продажу товарів на умовах
товарного кредити № 20-04/ТК/12-1 від
20.04.2012 року сторони узгодили що
відповідно до пункту 1 договору
продавець передає, а покупець приймає
на умовах договору насіння соняшника
«Ясон» у кількості 800 кілограм та
насіння соняшника «Форвард» у
кількості 700 кілограм на загальну суму
45000 грн. (а.с. 12).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що
покупець здійснює продавцю оплату
двох процентів від вартості товару за
весь час користування товарним
кредитом, нарахованих до дня повного
розрахунку за товар.

Відповідно до пункту 2.5. покупець
проводить розрахунок по договору
відповідно до графіку здійснення
платежів, що становить невід'ємну
частину договору (додаток 2).

Пунктом 2.6. договору встановлено, що у
разі порушення графіку продавець має
право вимагати від покупця дострокової
оплати придбаного товару в повному
обсязі.

Покупець здійснює предоплату в
розмірі 30 відсотків від вартості
товару у строк до 01 травня 2012 року (п. 2.7.
договору).

Графіком здійснення платежів до
договору купівлі-продажу товарів на
умовах товарного кредити № 20-04/ТК/12-1
від 20.04.2012 року сторони узгодили що
відповідно до пункту 1.1. договору
покупець здійснює оплату за товар та
процентів за товарний кредит у
наступному порядку:

1. Покупець здійснює предоплату в
розмірі 30 відсотків від вартості
товару у сумі 13500 грн. у строк до 01
травня 2012 року;

2. Покупець здійснює оплату двох
процентів за весь час користування
товарним кредитом у строк до 01 жовтня
2012 року;

3. Покупець здійснює кінцевий
розрахунок у строк до 01 жовтня 2012 року.

На виконання умов договору
купівлі-продажу товарів на умовах
товарного кредити № 20-04/ТК/12-1 від
20.04.2012 року позивач здійснив поставку
товару, що підтверджується видатковою
накладною № РН-0000178 від 20 квітня 2012
року на суму 45000 грн. 00 коп. (а.с.14).

Відповідач отримав товар по
вищевказаній видатковій накладній на
підставі довіреності № 18 від 20 квітня
2012 року (а.с.15).

Позивач в своїй позовній заяві просить
суд стягнути суму основної
заборгованості в розмірі 45000,00 грн.,
посилаючись на те, що оплати здійснені
відповідачем, у відповідності до ст. 534
Цивільного кодексу України є
погашенням заборгованості другої
черги, а саме грошові кошти у сумі 9500,00
грн. перераховані 28.09.2012 року
позивачеві погашають заборгованість
відповідача другої черги, а саме в
частині погашення вимог кредитора щодо
сплати неустойки (штрафу) у розмірі 6750,00
грн. та 75% у розмірі 2750,00 грн. З
урахуванням проведеного платежу
розмір заборгованості відповідача
щодо сплати 75% річних станом на 01.10.2012
року становить 1494,18 грн. Також позивач
зазначає про те, що проведений 28.09.2012
року платіж у розмірі 9500,00 грн. не
змінив розмір заборгованості щодо
сплати основного боргу за договором, у
зв"язку з чим, станом на 02.10.2012 року
розмір заборгованості відповідача
перед позивачем за договором становить
45900,00 грн., з них 13500,00 грн.
заборгованість, що виникла на 02.05.2012
року та 32400,00 грн. виникла у зв"язку з
порушенням строків кінцевого
розрахунку за договором після 01.10.2012
року, а розмір 75% річних за час
прострочення оплати за договором з
02.05.2012 року по 01.10.2012 року становить 1494,18
грн.

Проте, суд не погоджується з такими
доводами позивача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в порушення умов,
укладеного між сторонами договору не
провів повної оплати товару, а здійснив
лише часткове погашення в сумі 24000,00
грн., що підтверджується виписками по
рахунку позивача (а.с. 16-19), а саме: 28.09.2012
року на суму 9500,00 грн.; 02.11.2012 року на
суму 5000,00 грн.; 28.11.2012 року на суму 4500,00
грн.; 25.03.2013 року на суму 5000,00 грн. на
загальну суму 24000,00 грн.

Враховуючи неналежне виконання
відповідачем зобов"язань за договором
у нього виникла заборгованість перед
позивачем у сумі 21 900,00 грн.

Також заборгованість відповідача
підтверджується обігово-сальдовою
відомістю за період: з 20.04.2012 року по
15.01.2014 року, відповідно до якої сальдо
на користь позивача становить - 21900,00
грн. (а.с.60).

Вищезазначена обігово - сальдова
відомість підписана головним
бухгалтером ТОВ "Семагро" та засвідчена
печаткою товариства.

Відповідно до п. 2.1 договору відповідач
має сплатити позивачу 2% від вартості
товару за весь період користування
товарним кредитом, що становить 900 грн.

Крім того як вбачається з пункту 4.3
договору за прострочку платежу у
відповідності з умовами, передбаченими
даним договором, покупець за вимогою
продавця зобов"язаний сплатити суму
інфляції за весь період прострочки, а
також 75% річних від простроченої суми.

Також, відповідно до п. 4.4 договору у
разі неоплати товару та/або відсотків
за товарний кредит в строки,
передбачені даним договором покупець
за вимогою продавця сплачує продавцю
штраф у розмірі 50% від суми
заборгованості.

За умовами частини 1 та 2 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

З аналізу викладеного вбачається, що
момент прострочення за договором
визначається саме направленням
покупцем вимоги продавцю про
зобов"язання сплати штрафних санкцій
та суми інфляції.

Як вбачається з матеріалів справи,
вимога про сплату відповідачем
заборгованості була направлена
позивачем 05.11.2013 року, що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист, наявний у матеріалах
справи.

Отже, з урахуванням нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, суд дійшов висновку, що
період прострочення оплати за
договором становить з 13.11.2013 р. по 24.12.2013
р.

Також, з виписок по рахунку позивача на
загальну суму 24000,00 грн., вбачається що
відповідачем були здійснені наступні
оплати: 28.09.2012 року на суму 9500,00 грн.,
02.11.2012 року на суму 5000,00 грн., 28.11.2012 року
на суму 4500,00 грн., 25.03.2013 року на суму 5000,00
грн.

Крім того, відповідачем було вказано
підставу вищезазначених оплат -
видаткова накладна від 20.04.2012 року за
насіння соняшника.

Враховуючи викладене, посилання
позивача на те, що при здійснені
відповідачем оплат, у відповідності до
статті 534 Цивільного кодексу України
вони є погашенням заборгованості
другої черги, спростовуються
матеріалами справи, оскільки
вищезазначені оплати здійснені
відповідачем до моменту направлення
відповідачу вимоги про сплату
заборгованості та штрафних санкцій та
виникнення заборгованості (остання
оплата здійснена 25.03.2013 року, проте
період прострочення оплати за
договором настає з 13.11.2013 року) та
відповідачем було вказано призначення
платежу - видаткова накладна від 20.04.2012
року за насіння соняшника.

Аналогічна правова позиція міститься в
аналізі практики застосування статті
625 Цивільного кодексу України у
цивільних справах Верховного суду
України, що при застосуванні норм
стосовно черговості погашення вимог за
грошовим забов'язанням у разі не
достатності суми проведеного платежу
(стаття 534 Цивільного кодексу України)
судам необхідно виходити з того, що під
процентами, які погашаються раніше
основної суми боргу, розуміють
проценти за користування чужими
грошовими коштами, що підлягають
сплаті за грошовим забов'язанням,
зокрема проценти за користування сумою
позики, кредиту і т.п. Проценти
передбачені статею 625 Цивільного
кодексу України за порушення грошового
забов'язання, погашаються після суми
основного боргу.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Зокрема, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу
України визначено, що правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 статті 181 Господарського
суду України передбачено, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 173 Господарського кодексу
України встановлено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з приписами статті 193
Господарського кодексу України та
статей 525, 526 Цивільного кодексу України
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином
відповідно до закону та договору.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що станом на момент
розгляду справи, заборгованість
відповідача за договором № 20-04/ТК/12-1
від 20.04.2012 року становить 21900,00 грн. (з
урахуванням відсотків за користування
товарним кредитом у розмірі 900,00 грн.), у
зв"язку з чим позовні вимоги позивача в
цій частині підлягають задоволенню,
щодо стягнення 24000,00 грн., то суд
приходить до висновку, що вони заявлені
необгрунтовано, оскільки в матеріалах
справи містяться докази належної
сплати(а.с. 16-19, 60).

Щодо стягнення з відповідача розміру 75%
річних за прострочення оплати за
договором в сумі 43935,96 грн., суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до пункту 4.3 договору за
прострочку платежу у відповідності з
умовами, передбаченими даним
договором, покупець за вимогою
продавця зобов"язаний сплатити суму
інфляції за весь період прострочки, а
також 75% річних від простроченої суми.

Як вже було зазначено вище, 05.11.2013 року
позивачем було направлено на адресу
відповідача вимогу про виконання
зобов"язань за укладеним договором від
04.11.2013 року за вих. № 369 (а.с.20), що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист від 05.11.2013 року (а.с.44). У
зазначеній вимозі позивач просить
відповідача безвідкладно виконати
взяті на себе за укладеним договором
зобов"язання та перерахувати на
поточний рахунок, зазначений в
укладеному договорі заборгованість у
розмірі 86275,89 грн.

Враховуючи те, що позивачем була
направлено відповідачу вимогу 05.11.2013
року, з урахуванням нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, суд дійшов висновку, що
період прострочення оплати за
договором становить з 13.11.2013 р. по 24.12.2013
р.

Отже, позивачем було невірно визначено
період виникнення заборгованості,
оскільки за розрахунком позивача
заборгованість відповідача становить
43935,96 грн., з яких 1494,18 грн. у період з
02.02.2012 р. по 01.10.2012 р. та 42441,78 грн. за
період з 02.10.2012 р. по 24.12.2013 р.

Судом було здійснено перерахунок
розміру 75% річних за прострочення
оплати за договором у відповідності до
умов договору та діючого законодавства
та встановлено, що розмір 75% річних
становить 16425,00 грн., які підлягають
задоволенню за період з 13.11.2013 року по
24.12.2013 року, у решті заявлених 75 % річних
у сумі 27510,96 грн. слід відмовити.

Щодо стягнення з відповідача 1700,00 грн.
штрафу за неоплату товару у строк
встановлений договором, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 4.4 договору у разі
неоплати товару та/або відсотків за
товарний кредит в строки, передбачені
даним договором покупець за вимогою
продавця сплачує продавцю штраф у
розмірі 50% від суми заборгованості.

Відповідно до положень статті 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

При цьому стаття 549 Цивільного кодексу
України визначає неустойку (штраф,
пеню) як грошову суму або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач свої
зобов'язання за Договором № 20-04/ТК/12-1
від 20.04.2012 року щодо оплати товару в
строк, передбачений графіком поставки
не виконав, чим порушив умови Договору.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (статті 612 Цивільного
кодексу України).

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимоги про стягнення з нього штрафу в
сумі 1700,00 грн. заявлені позивачем
обґрунтовано, доведені матеріалами
справи, вірно нараховані та підлягають
задоволенню.

У зв'язку із прийняттям Верховною Радою
України Закону України "Про судовий
збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, який набрав
чинності 01.11.2011р. (пункт 1 статті 10
Закону), розмір ставок судового збору
встановлено виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати. Статтею 4
Закону України "Про судовий збір"
передбачено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 року" встановлено,
що мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня 2013 року
становить 1 147 грн. 00 коп.

В підпунктах 1 та 2 пункту 2 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" визначений розмір ставки
судового збору, а саме за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру розмір ставки
судового збору складає 2 відсотки від
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується статтею 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на відповідача у сумі 800,50
грн.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 22, 32, 33, 43, 44-49, 75, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Харківське обласне
сільськогосподарське підприємство по
племінній справі у тваринництві", (вул.
Шевченка, 7, м. Валки 63000 Харківська обл,
) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Семагро" (
вул. Полтавський Шлях, 123, м. Харків 61020
) 21 900 (двадцять одна тисяча
дев'ятсот) грн. 00 коп. суми основної
заборгованості з урахуванням
процентів за користування товарним
кредитом, 16 425 ( шістнадцять тисяч
чотириста двадцять п'ять) грн. 00 коп. - 75 %
річних, 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00
коп. штраф, 800 (вісімсот) грн. 50 коп.
судові витрати.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 13.03.2014
року

Суддя О.О. Ємельянова