ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.03.14р. Справа № 904/95/14

За позовом Комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа"

до Комунального підприємства
"Житлово-Експлуатаційна організація
№45"

про стягнення 1 561,95 грн.

Суддя Манько Г.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: Зубко А.О. - дов. від
08.11.2013р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових
мереж "Криворіжтепломережа" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою про стягнення з комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація №45" заборгованості за
теплову енергію у сумі 1 461 грн. 52 коп.,
пені 81 грн. 81 коп. та 3% річних 18 грн. 62
коп. та судового збору.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином. У
попередньому судовому засіданні
наполягав на задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував,
просив суд у позові відмовити. Вважає,
що договір № 314, що з точки зору
позивача є підставою позовних вимог -
неукладений сторонами, оскільки
позивачем та відповідачем не досягнуто
згоди з усіх його істотних умов.
Додаток № 2 до Договору, що є істотною
умовою Договору відповідач не
підписував та не погоджував. Сторонами
також не складено акти розділу, що є
невід'ємними частинами Договору. Також
відповідач зазначив, що він не
погоджував Таблицю № 1, що є невідємною
частиною Договору.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представника відповідача,
господарський суд, -

Встановив:

Позивачем та відповідачем підписано
договір №314 на відпуск теплової
енергії для нужд опалення, вентиляції,
гарячого водопостачання і пара. від
01.10.2008р. (далі Договір).

Предметом вказаного договору
передбачено, що Постачальник
відпускає споживачу теплову енергію в
гарячій воді на потреби опалення
вентиляції, гарячого водопостачання і
в вигляді пара та технологічні нужди, а
Споживач сплачує отриману теплову
енергію по встановленим тарифам в
строки, передбачені цим Договором.
Постачальник відпускає Споживачу
теплову енергію на об'єкти, вказані в
таблиці №2 в відповідності з
установленим планом теплопостачання з
01.10.2008р. по 01 жовтня 2009р. Оплата
здійснюється з моменту вказаного
періоду дії Договору.

В таблиці №2, що є додатком до договору
перелічені об'єкти теплопостачання.
Даний додаток підписаний лише
постачальником. Відповідач вказаний
додаток не підписав та не погодив.

Згідно п. 4.1 Договору використання
теплової енергії можливе лише при
наявності Договору. невід'ємною
частиною Договору є додатки: таблиця
№1; таблиця № 2; Акти розділу.

Встановлено, що сторонами не складено
Акти розділу по спірних об'єктах
нерухомого майна, які є невід'ємними
частинами Договору.

Також встановлено, що відповідач не
погодив та не підписав таблицю № 1, що є
істотною умовою Договору. Слід взяти
до уваги, що таблиця № 1 містить такі
важливі умови теплопостачання:
проектне навантаження, натуральні
показники, тарифи. Отже по вказаній
таблиці № 1 позивачем визначено умови
на власний розсуд та не погоджено з
відповідачем.

В подальшому, 20.08.2009р., сторонами було
складено додаткову угоду до Договору у
якій зазначені об'єкти
теплопостачання, однак акти розділу, в
порушення вимог п. 4.1 Договору по ним не
було складено та відповідачем не
погоджено.

Відповідно до ст.ст. 202, 203 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво - чи
багатосторонніми (договори). Дво - чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.
Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Як підтверджується матеріалами справи,
спірний договір, підписаний обома
сторонами, але не відповідає усім
правовим вимогам ст. 180 Господарського
кодексу України та ст. 638 Цивільного
кодексу України.

Вимогами ст. 638 Цивільного кодексу
України зазначено, що договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови, щодо яких сторонами
заявлено про необхідність їх
погодження.

Вимогами ст. 180 господарського кодексу
України передбачені істотні умови
господарського договору, а саме: зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Таким чином вищевказані істотні умови
договору №314 на відпуск теплової
енергії для нужд опалення, вентиляції,
гарячого водопостачання і пари від
01.10.2008р. не погоджені відповідачем.

Таким чином договір №314 на відпуск
теплової енергії для нужд опалення,
вентиляції, гарячого водопостачання і
пари від 01.10.2008р. є неукладеним.

Вимогами діючого законодавства не
передбачено право сторони стягувати
грошові кошти на підставі
неукладеного Договору.

Отже позивачем здійснювалось без
договірне постачання теплової
енергії.

Враховуючи вищевикладене суд вважає
позовні вимоги необгрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя Г.В. Манько Повне рішення
складено 11.03.2014р.