КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. Справа№ 910/18088/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Суліма В.В.

Федорчука Р.В.

за участі представників:

від позивача: Клименко О.П. -
представник

від відповідача-1: Денисенко О.М. -
представник

від відповідача-2: Коптілін С.Ю. -
представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«ЦЕНТРОБУД» на рішення Господарського
суду міста Києва від 02.12.2013 року по
справі № 910/18088/13 (Повний текст рішення
складено і підписано 24.12.2013 року) (суддя:
Васильченко Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«ЦЕНТРОБУД»

до 1) Закритого акціонерного товариства
«ЦЕНТРБУДІНВЕСТ»

2) Публічного акціонерного товариства
«Транспортник»

про визнання права власності на
будівельні матеріали

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«ЦЕНТРОБУД» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Закритого акціонерного
товариства «ЦЕНТРБУДІНВЕСТ» та
Публічного акціонерного товариства
«Транспортник» про визнання права
власності на будівельні матеріали.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 року по справі № 910/18088/13
в задоволені позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«ЦЕНТРОБУД» відмовлено в повному
обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«ЦЕНТРОБУД» подало апеляційну скаргу
до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 02.12.2013 року по справі №
910/18088/13 та постановити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення суду першої інстанції є
упередженим та несправедливим,
висновки суду викладені у рішенні не
відповідають обставинам справи, суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, а також
неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.01.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 18.02.2014.

Представник відповідача-1 14.02.2014 через
відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надав відзив на апеляційну скаргу, в
якому проти доводів апеляційної скарги
заперечував, просив залишити її без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін.

У свою чергу, представник відповідача-2
14.02.2014 через відділ діловодства
Київського апеляційного
господарського суду надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому просив
залишити оскаржуване рішення без змін,
а скаргу без задоволення.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014 у зв'язку
з перебуванням судді Рєпіної Л.О. у
відпустці, для розгляду справи №
910/18088/13 визначено колегію суддів у
складі головуючого судді: Тарасенко
К.В., суддів: Суліма В.В., Федорчука Р.В.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
та відзивів на неї, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

04.11.2003 між Закритим акціонерним
товариством «Транспортник», після
зміни найменування Публічне
акціонерне товариство «Транспортник»,
(замовник) та Закритим акціонерним
товариством «ЦЕНТРБУДІНВЕСТ»
(інвестор) укладено Договір № 02/І про
участь в будівництві житлового
комплексу на земельній ділянці за
адресою: м. Київ, Шевченківський район,
вул. Дегтярівська, 25-А (надалі - Договір
№ 02/І)

Відповідно до п. 1.1. Договору № 02/І,
предметом договору є спільна участь
сторін в проектуванні та будівництві
за рахунок інвестиційних і залучених
коштів житлового комплексу на
земельній ділянці за адресою: м.Київ,
вул. Дегтярівська, 25-А у
Шевченківському районі. Межі
вищевказаної земельної ділянки для
будівництва об'єкта визначені у
додатку № 1 до договору, який є його
невід'ємною частиною.

Згідно з п.1.4 Договору №02/І
фінансування комплексу робіт по
проектуванню і будівництву ведеться за
рахунок власних коштів інвестора та
коштів, залучених від третіх юридичних
та фізичних осіб, в обсязі згідно із
затвердженою сторонами
проектно-кошторисною документацією.

Інвестор має право отримати у
власність та/або на власний розсуд
розпорядитися часткою об'єкта
відповідно до п. 3.3.2 даного договору (п.
2.4.6 Договору №02/І).

Пунктом 3.3 Договору сторони узгодили,
що здійснюють будівництво об'єкта на
умовах сумісно-дольової участі,
відповідно до яких вся площа житлових
та нежитлових приміщень, а також
підземної стоянки для автомобілів,
розподіляється наступним чином:
замовник отримує у власність 11%
загальної площі квартир побудованого
об'єкту, 11% нежилих
вбудовано-прибудованих приміщень
об'єкту, 11% місць підземної стоянки для
автомобілів та інших споруд об'єкту
(п.п.3.3.1), а інвестор отримує у власність
89% загальної площі квартир
побудованого об'єкту, 89% нежилих
вбудовано-прибудованих приміщень
об'єкту, 89% місць підземної стоянки для
автомобілів та інших споруд об'єкту
(п.п.3.3.2).

На виконання умов Договору № 02/І 25.05.2007
між Закритим акціонерним товариством
«ЦЕНТРБУДІНВЕСТ» (замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«ЦЕНТРОБУД» (генпідрядник) був
укладений договір генерального
підряду №42 на будівництво 2-го
пускового комплексу житлового
комплексу «Космополітен: Парк Пушкіна»
з об'єктами соціальної сфери по вул.
Дегтярівській, 25-А, в м. Києві (надалі -
Договір підряду), за умовами якого
підрядник зобов'язується на свій ризик
та за рахунок своїх та/або залучених
сил, матеріалів, засобів, техніки і
устаткування, виконати роботи з
будівництва визначеного об'єкта згідно
із затвердженою проектно-кошторисною
документацією, здати в експлуатацію
об'єкт у встановлений термін, а
замовник зобов'язується надати
підряднику будівельний майданчик,
проектно-кошторисну документацію,
забезпечити своєчасне фінансування
будівництва, прийняти завершений
будівництвом об'єкт і повністю
сплатити вартість виконаних робіт у
порядку і в розмірах, передбачених цим
договором та додатками до нього.

У відповідності до п. 1.4 Договору
підряду власником результату
виконаних робіт об'єкта до їх здачі
замовникові є генпідрядник, в той же
час, умовами п.п. 13.4, 14.1 визначено, що
передача закінчених робіт об'єкта
генпідрядником і приймання їх
замовником оформлюються актом
приймання-передачі, згідно ДБН А.3.1-3-94,
інших нормативних актів, при цьому,
замовник щомісячно, але не пізніше 03
числа місяця наступного за звітним
підписує довідку про вартість
виконаних підрядних робіт та акт
виконаних фізичних обсягів робіт, які
надаються йому генпідрядником до 29
числа звітного місяця.

Апелянт стверджує, що він, як
генпідрядник, належним чином виконував
свої зобов'язання за договором підряду
і здійснював роботи у відповідності до
«Календарного графіка виконання
робіт», не зважаючи на те, що
відповідач-1 припинив фінансування
виконання робіт на об'єкті з серпня 2008
року, зокрема, в період з липня по
вересень 2008 ним за власний рахунок
придбано будівельні матеріали на
загальну суму 7599668,01 грн., а за умовами ч.
3 ст. 331 Цивільного кодексу України та п.
1.4 договору підряду генпідрядник є
власником будівельних матеріалів, що
використані в процесі будівництва.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу
України за договором будівельного
підряду підрядник зобов'язується
збудувати і здати у встановлений строк
об'єкт або виконати інші будівельні
роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Згідно з нормами ст. 882 Цивільного
кодексу України замовник, який одержав
повідомлення підрядника про
готовність до передання робіт,
виконаних за договором будівельного
підряду, або, якщо це передбачено
договором, - етапу робіт, зобов'язаний
негайно розпочати їх прийняття.

Замовник, який попередньо прийняв
окремі етапи робіт, несе ризик їх
знищення або пошкодження не з вини
підрядника, у тому числі й у випадках,
коли договором будівельного підряду
передбачено виконання робіт на ризик
підрядника.

Передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Положеннями ст. 876 Цивільного кодексу
України встановлено, що власником
об'єкта будівництва або результату
інших будівельних робіт є замовник,
якщо інше не передбачено договором.

Умовами п. 1.4 Договору підряду сторони
дійсно погодили, що власником
результатів виконаних робіт об'єкта до
їх здачі замовнику є генпідрядник. В
свою чергу, умовами п.п. 13.4, 14.1 договору
передбачено щомісячну передачу
закінчених робіт об'єкта
генпідрядником і приймання їх
замовником.

З наведеного вбачається, що позивач є
власником результату виконаних робіт
лише до їх передачі замовнику, що
відбувається щомісячно шляхом
підписання актів передачі-приймання
робіт, а не до завершення будівництва
всього об'єкту і введення його в
експлуатацію, як помилково вважає
позивач.

З актів виконаних робіт за формою КБ-2,
КБ-3 вбачається, що за період з червня по
жовтень 2008 р., позивач здав, а
відповідач-1 прийняв будівельні роботи
(з урахуванням вартості спірних
будівельних матеріалів) за Договором
підряду на загальну суму 12741332,58 грн., що
не заперечується сторонами.

Відтак, враховуючи, що умовами договору
передбачено щомісячну передачу робіт і
позивач передав, а відповідач-1 прийняв
виконані підрядні роботи за актами
приймання-передачі, замовник
будівництва - відповідач-1 набув право
власності на результати виконаних за
договором підряду робіт, як це
передбачено ст. 876 Цивільного кодексу
України, а позивач, в свою чергу, за
результатами здачі виконаних
підрядних робіт набув право вимагати
їх оплати згідно умов договору підряду
та ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України.

Крім того, судом першої інстанції
правомірно відхилено посилання
позивача на норми ч. 3 ст. 331 Цивільного
кодексу України, якою закріплено, що до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна), оскільки
з аналізу даної статті слідує, що під
«особою» мається на увазі саме
замовник будівництва - майбутній
власник нерухомого майна, так як за
умовами ч. 2 вказаної статті така особа
наділена у разі необхідності правом
укладення договору щодо об'єкта
незавершеного будівництва, право
власності на який реєструється
органом, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно на
підставі документів, що підтверджують
право власності або користування
земельною ділянкою для створення
об'єкта нерухомого майна, дозволу на
виконання будівельних робіт, а також
документів, що містять опис об'єкта
незавершеного будівництва, а позивач
виступає лише генпідрядником.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Нормами п. 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

Отже, особа, яка звертається з позовом
про визнання права власності на майно,
повинна, довести належними доказами
наявність у неї самого суб'єктивного
матеріального права, на захист якого
подано позов.

Враховуючи, що апелянт не надав суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження його права власності на
спірне майно (будівельні матеріали), а
належність спірного майна (будівельних
матеріалів) позивачу на підставі п. 1.4
Договору підряду спростовується
підписаними сторонами актами
приймання-передачі виконаних
будівельних робіт, заборгованість по
оплаті яких визнана в межах справи про
банкрутство відповідача-1, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що підстави для задоволення
позову відсутні.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду по даній справі
обґрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається, апеляційна скарга позивача
є необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія
«ЦЕНТРОБУД» залишити без задоволення,
рішення Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 по справі № 910/18088/13
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/18088/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
В.В. Сулім

Р.В. Федорчук