Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" березня 2014 р.
Справа № 906/89/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: Миколаєнко Д.Л. -
довіреність б/н від 07.09.2012р.;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена-Країна" (м.
Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгрохолдинг ЛТД"
(с. Ксаверів Малинський район
Житомирська область)

про стягнення 236184,40 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 236184,40грн., з
яких: 164132,85грн. - основний борг, 48911,58грн.
- сума відсотків за користування
товарним кредитом, 1227,62грн. - пеня,
16413,28грн. - штраф, 283,29грн.- 3% річних,
5215,78грн. - індексація. Витрати по сплаті
судового збору просить покласти на
відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, представника в судове
засідання не направив, витребуваних
судом документів та письмових пояснень
не надав, про час та місце розгляду
справи був повідомлений завчасно та у
встановленому законом порядку. Ухвала,
направлена на адресу відповідача,
вказану в позовній заяві, повернулась
до суду з відміткою пошти "за
закінченням терміну зберігання".

З урахуванням ст. 64 ч.1 ГПК України та
п.3.9.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вважається, що ухвала
вручена відповідачу належним чином.

Отже, судом вчинено усі можливі дії для
повідомлення відповідача про час і
місце розгляду справи.

Крім того, відповідно до п.3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
неявка учасника судового процесу в
судове засідання не є підставою для
скасування судового рішення, якщо
ухвалу, в якій зазначено час і місце
такого засідання, надіслано йому в
порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1
підпункту 3.9 цього пункту постанови.

З урахуванням наведеного вище та
відповідно до ст.75 ГПК України, суд
ухвалив про розгляд справи у
відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
05.07.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Зелена-країна"
(продавець/позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Украгрохолдинг ЛТД"
(покупець/відповідач) було укладено
договір купівлі-продажу №ЗК050713/01-ПК
(далі - договір), відповідно до якого
продавець зобов'язався передати, а
покупець зобов'язався прийняти та
сплатити вартість засобів захисту
рослин, іменованих у подальшому Товар,
відповідно до умов даного Договору
(додатків та специфікацій до нього).

Договір набирає сили з моменту
підписання обома сторонами і діє до
31.12.2013р., а в частині розрахунків - до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором (п. 13.1
договору).

Кількість і ціна товару на кожну окрему
партію зазначаються у додатках та/або
накладних на Товар (видаткових), що є
невід'ємною частиною цього Договору. У
випадку виникнення розбіжностей щодо
асортименту, кількості, якості та ціни
Товару, що визначені у додатках до
Договору та накладних на передачу
Товару (видаткових), привілейоване
значення будуть мати дані щодо
асортименту, кількості та ціни Товару,
що визначені у накладних на передачу
Товару (видаткових). Ціна Товару
встановлена по домовленості Сторін, а
Сторони визначили грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті - Долар
США. Оплата Товару (виконання
зобов'язання) передбачено у гривні,
згідно розділу 4 цього Договору (п.3.1
договору).

Загальна сума договору складається із
суми вартості Товару згідно всіх
накладних на передачу Товару
(видаткових), підписаних в рамках цього
Договору, що є його невід'ємною
частиною (п.3.2 договору).

Умови сплати визначені п.4 договору
купівлі-продажу №ЗК050713/01-ПК від 05.07.2013р.

Згідно п.4.1 договору покупець повинен в
строк до 12 липня 2013 року перерахувати
на поточний рахунок Продавця суму
попередньої оплати в розмірі 20% від
вартості Товару, що вказаний у додатку
(ах) до Договору. На залишок
заборгованості Продавець надає
покупцю Товарний кредит з відстрочкою
платежу з наступним графіком сплати: 80%
від суми вартості всього Товару по
Договору, Покупець має сплатити до 15
листопада 2013 року.

Моментом фактичного відвантаження
Товару є дата вказана у накладній на
передачу Товару (видатковій) (п.4.3
договору).

Оплата, зроблена у строки, що
передбачені п.4.1 Договору, вважається
своєчасною. При здійсненні Покупцем
своєчасної оплати отриманого ним
Товару, відсотки за користування
товарним кредитом не стягуються (п.4.4
договору).

Відповідно до п.4.5 договору, на суму
заборгованості по Договору
нараховуються відсотки за
користування товарним кредитом по
ставці 0,2% за кожний день користування.
Нарахування відсотків здійснюється на
суму товарного кредиту, тобто на суму
вартості Товару, що передавався на
умовах товарного кредиту, за період з
моменту фактичного відвантаження
Товару до моменту сплати покупцем суми
вартості Товару, отриманого на умовах
товарного кредиту. Товар вважається
оплаченим Покупцем у момент
надходження грошей на поточний рахунок
Продавця.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що
якщо буде мати місце факт, що
передбачений п.4.8 даного Договору: (курс
гривні до іноземної валюти - (Долара
США) збільшиться в порівнянні до курсу
на момент фактичного відвантаження
Товару), то відповідно і нарахування
відсотків за користування товарним
кредитом здійснюється на уже
проіндексовану суму вартості Товару
(платежу у гривні) по Договору, яка
встановлюється згідно п. 4.8 Договору.

Відповідно до п.4.8 договору, оплата
вартості Товару та нарахованих
процентів проводиться в гривнях.
Сторони домовились про зміну ціни на
Товар згідно наступного способу: у разі
якщо офіційний курс гривні до
іноземної валюти - (Долара США)
збільшиться в порівнянні до офіційного
курсу гривні до іноземної валюти -
(Долара США), що діяв на дату підписання
Договору, Продавець має право вимагати
від Покупця сплати проіндексованої
суми вартості Товару у гривні по
Договору.

Проіндексована сума вартості Товару у
гривні встановлюється як (А1 / АО) х СП =
ПСП, де, А1 - офіційний курс Долара США на
момент здійснення платежу/на момент
висування вимоги про здійснення
платежу/на дату подачі позовної заяви
до суду;

А0 - офіційний курс Долара США, що був
встановлений на дату підписання
Договору;

СП - сума вартості Товару (платежу у
гривні) визначена у відповідних
накладних на передачу - Товару
-(видаткових);

ПСП - проіндексована сума вартості
товару (платежу у гривні) по договору.

У разі, якщо міжбанківський курс Долара
США перевищує офіційний курс НБУЦ,
продавець залишає за собою право
вимагати сплати проіндексованої суми
вартості товару у гривні згідно з
міжбанківським курсом.

Пунктом 4.12 договору визначено, що
продавець в ході передачі товару надає
покупцю наступні документи: Податкову
накладну та Накладну на передачу
товару (видаткова). На вимогу Покупця:
Товарно-транспортну накладну.

Так, на виконання умов договору позивач
поставив, а відповідач прийняв товар
загальною вартістю 164132,85 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№3064 від 10.07.2013р. на суму 164132,85грн., копія
якої міститься в матеріалах справи
(а.с.15).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
(покупця) претензій та повідомлень про
порушення позивачем (продавцем) умов
договору.

Проте, відповідач за отриманий від
позивача товар на суму 164132,85грн. не
розрахувався.

Отже, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання з поставки товару за
договором, а відповідач не виконав
належним чином взяті на себе
зобов'язання з оплати отриманого
товару та має перед позивачем
заборгованість у сумі 164132,85 грн.

Доказів сплати відповідачем
зазначеної суми боргу суду не надано.

Відповідно до статей 173, 175
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Приписами статей 655, 692, 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача 164132,85 грн. боргу по оплаті
вартості поставленого товару за
видатковою накладною №3064 від 10.07.2013р.
згідно договору є обґрунтованими, і
тому підлягають задоволенню.

Крім основної суми боргу, позивач
просить стягнути з відповідача
48911,58грн. - суму відсотків за
користування товарним кредитом,
1227,62грн. - пені, 16413,28грн. - штрафу,
283,29грн.-3% річних та 5215,78грн. -
індексації.

Пунктами 4.1 та 4.5 договору передбачено,
що на залишок заборгованості продавець
надає покупцю товарний кредит.

На суму заборгованості по Договору
нараховуються відсотки за
користування товарним кредитом по
ставці 0,2% за кожний день користування.
Нарахування відсотків здійснюється на
суму товарного кредиту, тобто на суму
вартості Товару, що передавався на
умовах товарного кредиту, за період з
моменту фактичного відвантаження
Товару до моменту сплати покупцем суми
вартості Товару отриманого на умовах
товарного кредиту. Товар вважається
оплаченим Покупцем у момент
надходження грошей на поточний рахунок
Продавця.

Так, на виконання умов договору, з
моменту поставки товару за накладною №
3064 від 10.07.2013р. відповідачу було надано
товарний кредит у розмірі вартості
поставленого товару.

Водночас, посилаючись на те, що
відповідач відсотки за користування
товарним кредитом протягом липня -
грудня 2013 року у розмірі, передбаченому
п. 4.5 договору, не сплатив, позивач
просить суд стягнути з останнього 48911,58
грн. процентів за користування
товарним кредитом.

Приписами статей 627, 694 ЦК України
унормовано, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу.

Договором купівлі-продажу може бути
передбачений обов'язок покупця
сплачувати проценти на суму, що
відповідає ціні товару, проданого в
кредит, починаючи від дня передання
товару продавцем.

З огляду наведеного, а також враховуючи
факт, що перевірений судом розмір
процентів за користування кредитом
вірний, тому вимога позивача про
стягнення з відповідача 48911,58 грн.
відсотків за користування товарним
кредитом підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Пунктами 7.2, 7.3 договору передбачено, що
у випадку несвоєчасної оплати товару
згідно даного договору покупець
зобов'язаний сплатити пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення.

У випадку неналежного виконання
покупцем зобов'язань згідно умов
даного договору покупець зобов'язаний
сплатити штраф у розмірі 10% від суми
неоплаченого товару.

Оскільки як період, так і порядок
обрахунку пені та штрафу, заявлених
позивачем до стягнення, відповідає
вимогам вищезазначених норм Закону та
положенням договору, а їх розмір є
арифметично вірним, тому вимоги
позивача про стягнення з відповідача
1227,62 грн. пені та 16413,28 грн. штрафу
підлягають задоволенню.

При винесенні даного рішення судом
також враховано, що норми чинного
законодавства України не містять
прямої заборони законодавця щодо
одночасного застосування такого виду
забезпечення виконання зобов'язання,
як пеня та штраф.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
27.04.2012р. у справі №3-24гс12.

Крім того, застосування пені не
виключає одночасного нарахування
процентів за користування чужими
грошовими коштами (стаття 536 ЦК
України), у тому числі процентів на
прострочену суму оплати товару,
проданого в кредит (частина п'ята
статті 694 названого Кодексу), оскільки
стягнення відповідних процентів не є
ні видом забезпечення виконання
зобов'язань, ані штрафною санкцією
(оглядовий лист Вищого господарського
суду України від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 "Про
деякі питання практики застосування
господарськими судами законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що відповідач порушив
зобов'язання щодо оплати поставленого
товару за накладною №3064 від 10.07.2013р. у
період з 16.11.2013 року по 06.12.2013 року, з
нього на користь позивача на підставі
ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 283,29
грн. 3% річних, які нараховані позивачем
відповідно до вимог закону та умов
договору.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що
сторони домовились про зміну ціни на
товар згідно наступного способу: у разі
якщо офіційний курс гривні до долара
США збільшився у порівнянні до
офіційного курсу гривні до долара США,
що діяв на дату підписання договору,
продавець має право вимагати від
покупця сплати проіндексованої суми
вартості товару у гривні по договору.

У разі, якщо міжбанківський курс долара
США перевищує офіційний курс НБУ,
продавець залишає за собою право
вимагати сплати проіндексованої суми
вартості товару у гривні згідно з
міжбанківським курсом.

Враховуючи наведене, позивач просить
суд стягнути з відповідача 5215,78 грн.
курсової різниці (проіндексованої
вартості поставленого товару),
розрахованої станом на 06.12.2013р. з
урахуванням того, що станом на момент
підписання договору (05.07.2013р.) офіційний
курсу долара США по відношенню до
гривні становив 7,9930, а станом на 22.11.2013р.
міжбанківський курс долара США по
відношенню до гривні становив 8,2470.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Згідно Наказу Міністерства фінансів
від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку «Вплив змін валютних курсів»,
валютний курс - це встановлений
Національним банком України курс
грошової одиниці України до грошової
одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього
Наказу встановлено, що курсова різниця
- це різниця між оцінками однакової
кількості одиниць іноземної валюти при
різних валютних курсах.

За таких обставин, господарським судом
встановлено, що заборгованість
(курсова різниця) відповідача за
договором №ЗК050713/01-ПК купівлі-продажу
товару становить 5215,78 грн.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об`єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов`язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украгрохолдинг ЛТД"
(11612, Житомирська область, Малинський
район, с. Ксаверів, пров. Перемоги, 10,
38318910)

- на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена Країна" (02166,
м.Київ, проспект Лісовий, 39, код 37508774) -
236184,40грн., з яких: 164132,85грн. - основний
борг, 48911,58грн. - сума відсотків за
користування товарним кредитом,
1227,62грн. - пеня, 16413,28грн. - штраф, 283,29грн.-
3% річних, 5215,78грн. - індексація, а також
4723,70грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13 березня 2014
року.

Суддя
Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (за заявою)

3 - відповідачу (рек. з повід.)