ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.
Справа № Б-39/208-10

Колегія суддів у складі: головуючого
судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В.,
судді Шевель О.В.,

при секретарі Фільшиній Н.І.,

за участю представників сторін:

від апелянта - Бідоленко Є.І.- за
довіреністю від 10.10.2012р.;

від боржника - не з'явився;

ліквідатор - Яновський С.С. - свідоцтво
від 22.03.2013р. НОМЕР_1;

від інших кредиторів - не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен банк Аваль" (вх.№343Х/2)

на ухвалу господарського суду
Харківської області від 21.01.2014р.

у справі № Б-39/208-10

за заявою Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.
Київ,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.
Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.01.2014р. у
справі №Б-39/208-10 (суддя
Міньковський С.В..) в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" про визнання
недійсним аукціону з продажу майна, а
саме: нежитлового приміщення мансарди
№1,2,3,4,5,6,7 в літері Б-2 загальною площею
145,2 кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, протоколу аукціону від 07.09.2011р.
№2, договору купівлі-продажу від
03.12.2011р., що був укладений між
ліквідатором, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5, арбітражним
керуючим Залеською Н.С. та гр. ОСОБА_7,
відмовлено.

Ухвала суду з посиланням на ч.5 ст.
3-1 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 14.05.1992р. мотивована тим, що з моменту
застосування ліквідаційної процедури
продаж майна банкрута здійснюється
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
положення якого не передбачають згоди
іпотекодержателя на відчуження
предмета іпотеки за договором, який
укладається під час ліквідаційної
процедури, а також недоведеністю
заявником порушення арбітражним
керуючим положень статті 30 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)» при реалізації майна
банкрута. Також, господарський суд
першої інстанції зазначив, що аукціон
з продажу майна у процедурі
банкрутства, а також протокол, який
складений за його результатами, не є
правочином та не може бути визнаний
недійсним (т.5,а.с.234-237).

Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен банк Аваль" з ухвалою суду
першої інстанції не погодилось та
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Харківської області від 21.01.2014р. у
справі № Б-39/208-10 та прийняти нове
рішення, яким визнати недійсними
аукціон з продажу майна банкрута
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, а
саме: нежитлового приміщення мансарди
№1,2,3,4,5,6,7 в літері Б-2 загальною площею
145,2 кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що відбувся 07.09.2011р., протокол
аукціону від 07.09.2011р. №2 з продажу
вказаного майна та договір
купівлі-продажу від 03.12.2011р., укладений
за наслідками проведеного аукціону.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги скаржник,
посилаючись на недотримання
господарським судом першої інстанції
при прийнятті оскаржуваної ухвали норм
матеріального права, а саме: приписів
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)», Закону України «Про
іпотеку», вказує на наступні порушення:

- інформацію про продаж об'єкту
ліквідатором не розміщено в друкованих
виданнях, в яких вона повинна була бути
розміщена у відповідності до закону;

- повідомлення розміщене не
ліквідатором, як того вимагає Закон про
банкрутство, а організатором
проведення аукціону;

- протокол аукціону не затверджено
органом приватизації;

- договір купівлі-продажу укладено
через 86 днів з дня коли відбувся
аукціон, а не в п'ятиденний термін з дня
затвердження результату аукціону, як
вимагає Закон України «Про малу
приватизацію»;

- предметом біржової торгівлі було
майно, яке визначене індивідуальними
ознаками, що суперечить вимогам Закону
України «Про товарну біржу». Також, на
думку апелянта, господарським судом
першої інстанції всупереч приписам
ст.ст.12,17 Закону України «Про іпотеку»
не було взято до уваги факт відчуження
предмету іпотеки без згоди
іпотекодержателя (т.6, а.с.5-7).

Доповненням до апеляційної
скарги скаржник просить скасувати
ухвалу господарського суду
Харківської області від 21.01.2014р. у
справі № Б-39/208-10 та прийняти нове
рішення, яким визнати недійсним
договір купівлі-продажу від 03.12.2011р.,
укладений між ліквідатором фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 - Залеською Н.С.
та ОСОБА_7 в особі ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі № 2322,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, щодо продажу
нежитлового приміщення мансарди №
1,2,3,4,5,6,7 в літері «Б-2» загальною площею
145,2 кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1; застосувати до сторін правові
наслідки недійсності правочину згідно
з ст. 216 Цивільного кодексу України;
стягнути з Залеської Н.С. на користь АТ
«Райффайзен Банк Аваль» суму судового
збору за подання заяви у розмірі 1073,00
грн. та суму судового збору за подання
апеляційної скарги у розмірі 609,00 грн.
(т.6,а.с.39-43).

Апелянт на виконання вимог ухвали
Харківського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014р. надав
суду докази направлення доповнень до
апеляційної скарги учасникам процесу
(т.6,а.с.52-67).

Арбітражний керуючий Яновський
С.С. відзивом на апеляційну скаргу
заперечує проти доводів апеляційної
скарги, вважає ухвалу місцевого
господарського суду законною та
обґрунтованою, прийнятою з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

При цьому, зазначає, що продаж
майна банкрута, яке є предметом
іпотеки, реалізовано в порядку,
визначеному Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
приписи якого не передбачають надання
згоди іпотекодавця на реалізацію
вказаного майна. Крім того, вказує на
те, що дана справа розглядається в
порядку ст.ст.47-49 Закону про
банкрутство, вказана процедура не
передбачає обов'язкового створення
комітету кредиторів, а отже, і
узгодження процедури продажу майна
банкрута з комітетом кредиторів,
зокрема, з банком. Також,
арбітражний керуючий, вважає, що
відсутні підстави, передбачені нормами
ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України,
для визнання договору купівлі-продажу
від 03.12.2011р. недійсним (т.6, а.с.47-51).
У додаткових поясненнях від
03.03.2014р. апелянт вказує на те, що спірний
договір не містить істотних умов,
визначених ст.23 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств», а саме, обумовлений
договором рахунок для зарахування
коштів за придбання об'єкту. А також
вважає, що біржовий вісник
«Правопорядок» не є інформаційним
бюлетенем органу приватизації,
друкованим виданням місцевої преси чи
іншим друкованим виданням, визначеним
органом приватизації, оскільки не
доступний до широкого загалу
(т.6,а.с.82-86).

В доповненнях до відзиву на
апеляційну скаргу від 03.03.2014р.
ліквідатор зазначає, що оголошення про
продаж майна банкрута, яке було
надруковане у всеукраїнському
інформаційному виданні Біржовий
вісник «Правопорядок», містить
обов'язкову інформацію, визначену у
ст.15 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств», та
загалом продаж майна боржника
здійснений у відповідності до
вказаного Закону (т.6,а.с.87-94).

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
03.02.2014р. для розгляду даної справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючого судді Бородіної Л.І., судді
Лакізи В.В., судді Шевель О.В. (т.6,а.с.24).
В судовому засіданні апеляційної
інстанції, 04.03.2014р., оголошено перерву
до 05.03.2014р. у відповідності до ст.77ГПК
України

В судовому засіданні
представник скаржника підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив
ухвалу місцевого господарського суду
скасувати, апеляційну скаргу -
задовольнити з підстав, наведених в
апеляційній скарзі.

Ліквідатор заперечив проти
вимог апеляційної скарги та просив
залишити судове рішення місцевого
господарського суду без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення, з
підстав, наведених у відзиві на
апеляційну скаргу та у додаткових
поясненнях до нього.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
апелянта та ліквідатора, перевіривши
повноту встановлених судом першої
інстанції обставин справи та доказів
на їх підтвердження, їх юридичну силу
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 24.12.2010р.
порушено провадження у справі про
банкрутство Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 за його заявою в порядку ст.ст.
47-49 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», що
відображено в постанові Харківського
апеляційного господарського суду від
05.11.2012р.

Постановою господарського суду
Харківської області від 28.02.2011р. у
справі №Б-39/208-10 визнано ФОП ОСОБА_5
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру; припинено підприємницьку
діяльність банкрута та призначено
ліквідатором боржника ФОП ОСОБА_5
Залеську Н.С.; зобов'язано ліквідатора
виконати ліквідаційну процедуру до
28.09.2011р., у тому числі, в десятиденний
строк опублікувати в друкованому
органі оголошення по визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, надати суду обґрунтований
звіт про виконану роботу (т.3, а.с.81-87).

В газеті «Голос України» опубліковано
оголошення про визнання ФОП ОСОБА_10
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури.

На виконання постанови господарського
суду про визнання боржника банкрутом
від 28.02.2011р. ліквідатором Залеською Н.С
виявлено та включено до складу
ліквідаційної маси банкрута нежитлові
приміщення мансарди № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7
загальною площею 145,2 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що
свідчить акт включення майнових
активів банкрута до ліквідаційної маси
від 15.03.2011р. (т.3, а.с. 110).

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 15.08.2008р.
ОСОБА_5 є власником нежитлових
приміщень мансарди №1,2,3,4,5,6,7 загальною
площею 145,2кв.м в літ. «Б-2», розташованих
за адресою: АДРЕСА_1.

01.08.2011р. між арбітражним керуючим
Залеською Н.С. та Приватним
підприємством «Центр оцінки та
юридичної допомоги» укладена угода про
проведення робіт з незалежної оцінки
майна (т.3, а.с.111).

На виконання умов вищезазначеного
договору Приватним підприємством
«Центр оцінки та юридичної допомоги»
проведено оцінку нежитлових приміщень
мансарди №1,2,3,4,5,6,7 загальною площею 145,2
кв.м в літ. Б-2, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, про що складено звіт про
незалежну оцінку майна. Так,
відповідно до висновку про вартість
нерухомого майна: нежитлових приміщень
мансарди (№1,2,3,4,5,6,7) загальною площею
145,2 кв.м в літ. Б-2, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, станом на 02.07.2011р.
ліквідаційна вартість майна становить
320000грн. (т.3, а.с. 56-87).

03.08.2011р. між ліквідатором боржника та ПП
«Центр оцінки та юридичної допомоги»
складено акт приймання-передачі
виконаних робіт, згідно якого
ліквідатор прийняв виконаний звіт про
оцінку майна без зауважень (т.3, а.с.112).

01.08.2011р. між арбітражним керуючим
Залеською Н.С. (замовником) та Товарною
біржею «Правопорядок» (організатором)
укладена угода на організацію та
проведення аукціону, п.1.1 якої
встановлено, що предметом угоди є
здійснення сторонами дій, пов'язаних з
реалізацією майна шляхом його продажу
на аукціоні.

Відповідно до п.2.1.1 цієї угоди замовник
замовляє проведення 07.09.2011р. в
торгово-операційній залі Торгової
біржі «Правопорядок» аукціону з
продажу майна, що належить ОСОБА_5, а
саме: нежитлових приміщень мансарди
№1,2,3,4,5,6,7 загальною площею 145,2кв.м в літ.
«Б-2», що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

У п.2.2.1 цієї угоди зазначено, що
організатор здійснює через засоби
масової інформації, не пізніше ніж за 30
днів до проведення аукціону,
оголошення про порядок продажу майна
банкрута на умовах та строках,
передбачених чинним законодавством.
Проводить аукціон у відповідності з
чинним законодавством та правилами
біржової торгівлі на товарній біржі
«Правопорядок» (п.2.2.3 угоди) (т.3,а.с.114).

05.08.2011р. у Всеукраїнському
інформаційному виданні
«Правопорядок-біржовий вісник» №24-3
опубліковане оголошення наступного
змісту: «Товарна біржа «Правопорядок»
07.09.2011р. о 17год. 00хв., за адресою:
м.Харків, вул. Новгородська,3, оф. 105
проводить аукціон з продажу майна
банкрута ОСОБА_5, а саме: нежитлових
приміщень мансарди №1,2,3,4,5,6,7, загальною
площею 145,2 кв.м в літ. «Б-2», за
початковою ціною 320000грн. Ознайомитись
з майном можна щоденно, крім вихідних
та святкових, за місцем його
розташування. Заяви на участь
приймаються щоденно за адресою:
м.Харків, вул. Новгородська,3, оф. 105, до
17год.00хв. 02.09.2011р. Учасник аукціону
сплачує: реєстраційний внесок;
гарантійний внесок у розмірі 10% від
стартової ціни на р/р організатора
аукціону №3251 в Полтавське ГРУ АКБ
«Приватбанк».

07.09.2011р. Товарною біржею «Правопорядок»
проведено аукціон з реалізації
нерухомого майна, оформлений
протоколом проведення аукціону №2,
який затверджений президентом
Товарної біржі «Правопорядок». З
вказаного протоколу вбачається, що в
аукціоні взяли участь два учасника та
переможцем аукціону визнаний ОСОБА_7.
Даний протокол підписаний ліцитатором
та переможцем аукціону (т.3, а.с.116).

03.12.2011р. між ліквідатором банкрута ФОП
ОСОБА_5 - арбітражним керуючим
Залеською Н.С. (продавцем) та ОСОБА_7, від
імені якого діяла ОСОБА_8, (покупцем)
укладений договір купівлі-продажу
квартири, п.1.1 якого встановлено, що за
цим договором продавець на виконання
постанови господарського суду
Харківської області від 28.02.2011р. у
справі №Б-39/208-10 передав майно у
власність покупця, а покупець на
підставі протоколу проведення
аукціону від 07.09.2011р. №2 прийняв у
власність майно від продавця (т.3, а.с.117).

Майно, що відчужується за цим
договором, складається з: нежитлових
приміщень мансарди №1,2,3,4,5,6,7 в літ. Б-2,
загальною площею 145,2кв.м, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.2
договору купівлі-продажу квартири).

Згідно із п.2.1 цього договору продаж
нежитлових приміщень на підставі
протоколу проведення аукціону від
07.09.2011р. №2 на товарній біржі
«Правопорядок» вчиняється за ціною
320000грн., які отримані продавцем від
покупця безготівковим розрахунком ще
до підписання цього договору і
перерахованні на депозитний рахунок
приватного нотаріуса.

Сторони підтверджують факт повного
розрахунку за продані нежитлові
приміщення (п.2.2 даного договору).

Відповідно до п.4.10 даного договору
вищезазначені нежитлові приміщення
передані покупцю в момент підписання
цього договору.

Листом від 28.10.2011р. Товарна біржа
«Правопорядок» повідомила ліквідатора
ФОП ОСОБА_5 Залеську Н.С. про укладення
договору про відступлення права вимоги
за угодою на організацію та проведення
аукціону від 01.08.2011р. ФОП ОСОБА_4 у
зв'язку з ліквідацією Товарної біржі
«Правопорядок» (т.3,а.с.118).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.07.2012р. у
справі №Б-39/208-09 частково задоволено
скаргу ХОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль";
зобов'язано ліквідатора надати суду та
скаржнику повний звіт про виконану
роботу, в якому зазначити про
з'ясування обставин, зокрема, щодо
невідповідності дати складання звіту
про оцінку майна та укладення угоди на
проведення оцінки майна; зобов'язано
ліквідатора здійснити заходи щодо
перерахування коштів на рахунок №290921074
в ХОД "Райффайзен Банк Аваль", м. Харків,
МФО 350589, на погашення
заборгованості перед банком за
кредитним договором № 010-2/07-01-0806 від
22.10.2008р. в сумі 261 543,00 грн.; в іншій
частині скарги ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" відмовлено (т.3, а.с.152-154).

Платіжним дорученням від 13.08.2012р. №11
ОСОБА_9 перераховані грошові кошти
Харківській обласній дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» в сумі 261543грн.,
з зазначенням платежу - перерахування
коштів в погашення заборгованості за
кредитним договором №010-2/07-01-0806, згідно
ухвали господарського суду
Харківської області від 16.07.2012р.
№Б-39/208-10 (т.3,а.с.164).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.10.2012р. у
справі №5023/3872/12 припинено провадження
у справі за позовом ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» до Товарної біржі
«Правопорядок» за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, ОСОБА_7, про визнання
недійсними торгів з продажу майна в
ліквідаційній процедурі та визнання
недійсним протоколу від 07.09.2011р. №2, на
підставі п.6 ч.1 ст.80ГПК України у зв'язку
з припиненням юридичної особи -
Товарної біржі «Правопорядок», про що
свідчить Витяг з єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (т.5, а.с.13-15).

12.12.2012р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
звернулось до місцевого
господарського суду з заявою про
визнання аукціону та укладеного за
його результатами договору
купівлі-продажу недійсними, в якій
просив визнати аукціон з продажу майна,
а саме: нежитлового приміщення
мансарди №1,2,3,4,5,6,7 в літ. Б-2 загальною
площею 145,2кв.м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в процесі ліквідації
ФОП ОСОБА_5, який відбувся 07.09.2011р.
недійсним; визнати недійсним протокол
аукціону від 07.09.2012р. №2 по реалізації
майна нежитлового приміщення мансарди
№1,2,3,4,5,6,7 в літ. Б-2 загальною площею
145,2кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1; визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 03.12.2011р., укладений
між ліквідатором ФОП ОСОБА_5 Залеською
Н.С. та громадянином Чеської республіки
ОСОБА_7 в особі ОСОБА_8, зареєстрований в
реєстрі за №2322 та посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_9;
застосувати до сторін правові наслідки
недійсності правочину згідно ст.216ЦК
України. В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що: по-перше,
оголошення про торги опубліковане
Товарною біржею «Правопорядок» у
власному виданні, а не ліквідатором у
засобах масової інформації, що є
порушенням ст.30 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»;
по-друге, Біржовий вісник
«Правопорядок», у якому надруковане
оголошення про проведення аукціону, не
знайдено у переліку місцевих видань м.
Харкова та Харківської області та
розповсюджується за місцезнаходженням
зазначеної біржі; по-третє, правочини
по відчуженню об'єктів нерухомого
майна, зокрема, нежитлових приміщень,
які не знаходяться у податковій
заставі, не відповідають вимогам
Закону України «Про товарну біржу»,
відповідно не можуть вважатись
біржовою операцією; по-четверте, згідно
Закону України «Про іпотеку» правочини
щодо відчуження іпотекодавцем
переданого в іпотеку майна без згоди
іпотекодержателя є недійсними, а отже,
на думку заявника, відносини з приводу
звернення стягнення на предмет іпотеки
мають регулюватись положеннями Закону
України «Про іпотеку». За таких
обставин, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
вважає, що договір купівлі-продажу від
03.12.2011р. з урахуванням приписів
ст.ст.203,215ЦК України є недійсним (т.4,
а.с.139-143).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.01.2014р. у
справі №Б-39/208-10 відмовлено в
задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен банк
Аваль» з підстав, викладених вище (т.5,
а.с. 234-237).

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 41
Господарського процесуального кодексу
України провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим Кодексом з
урахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 3 статті 5 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що провадження у справах
про банкрутство окремих категорій
суб'єктів підприємницької діяльності
регулюється з урахуванням
особливостей, передбачених розділом VI
цього Закону.

Розділом VI «Особливості банкрутства
окремих категорій суб'єктів
підприємницької діяльності» Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (далі по
тексту Закон про банкрутство, в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
відносини, пов'язані з банкрутством
окремих категорій суб'єктів
підприємницької діяльності
регулюються цим Законом з урахуванням
особливостей, передбачених цим
розділом.

Так, частиною 7 статті 48 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що постанова
господарського суду про визнання
громадянина-підприємця банкрутом та
виконавчий лист про звернення
стягнення на майно
громадянина-підприємця направляються
судовому виконавцю для здійснення
реалізації майна банкрута. Продажу
підлягає все майно
громадянина-підприємця, за винятком
майна, що не включається до складу
ліквідаційної маси згідно з цим
Законом. У разі необхідності
постійного управління нерухомим
майном або цінним рухомим майном
громадянина-підприємця, визнаного
банкрутом, господарський суд призначає
для цієї мети ліквідатора та визначає
розмір його винагороди. У цьому разі
продаж майна громадянина-підприємця
здійснюється ліквідатором. Кошти,
отримані від продажу майна
громадянина-підприємця, визнаного
банкрутом, а також наявні у нього кошти
у готівковій формі вносяться на
депозитний рахунок нотаріальної
контори або приватного нотаріуса та
використовуються за рішенням
господарського суду, який визнав
громадянина-підприємця банкрутом.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ліквідатор - фізична особа, яка
відповідно до рішення господарського
суду організовує здійснення
ліквідаційної процедури боржника,
визнаного банкрутом, та забезпечує
задоволення визнаних судом вимог
кредиторів у встановленому цим Законом
порядку.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" ліквідатор з
дня свого призначення здійснює,
зокрема такі повноваження: приймає до
свого відання майно боржника, вживає
заходів по забезпеченню його
збереження; виконує функції з
управління та розпорядження майном
банкрута; здійснює інвентаризацію та
оцінку майна банкрута згідно з
законодавством; очолює ліквідаційну
комісію та формує ліквідаційну масу;
вживає заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
реалізує майно банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом, а також
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, ліквідатором Залеською Н.С. в
ході ліквідаційної процедури
встановлено наявність у банкрута ФОП
ОСОБА_5 нерухомого майна, а саме:
нежитлових приміщень мансарди № 1, 2, 3, 4,
5, 6, 7 загальною площею 145,2 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які
включені до ліквідаційної маси
банкрута, про що свідчить акт включення
майнових активів банкрута до
ліквідаційної маси від 15.03.2011р. (т.3, а. с.
110).

Вищезазначене нерухоме майно належить
на праві власності ОСОБА_5, про що
свідчать витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 15.09.2008р.
і витяг з державного реєстру
правочинів (т.3,а.с.95,96), та є предметом
іпотеки відповідно до договору
іпотеки від 22.10.2008 р. № 010-2/07-01-0806/1-08,
укладеного між ОСОБА_5 та Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль" в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором від
22.10.2008 р. № 010-2/07-01-0806/1-08, про що свідчить
постанова господарського суду
Харківської області від 28.02.2011р. у
справі №Б-39/208-10.

За приписами частини 1 статті 29 Закону
про банкрутство майно, на яке
звертається стягнення у ліквідаційній
процедурі, оцінюється арбітражним
керуючим у порядку, встановленому
законодавством про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність. У разі продажу майна на
аукціоні вартість майна, що
визначається шляхом його оцінки, є
початковою вартістю.

Так, ліквідатором проведена оцінка
виявленого майна боржника, про що
складено звіт про незалежну оцінку
майна. Відповідно до висновку про
вартість нерухомого майна: нежитлових
приміщень мансарди №1,2,3,4,5,6,7 загальною
площею 145,2 кв.м в літ. Б-2, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1, станом на 02.07.2011р.
ліквідаційна вартість цього майна
становить 320000грн. (т.3, а.с. 56-87). Вказана
оцінка не оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до статті 30 Закону про
банкрутство після проведення
інвентаризації та оцінки майна
банкрута ліквідатор розпочинає продаж
майна банкрута на відкритих торгах,
якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута. Ліквідатор забезпечує
через засоби масової інформації
оповіщення про порядок продажу майна
банкрута, склад, умови та строки
придбання майна. Порядок продажу майна
банкрута, склад, умови та строки
придбання майна погоджуються з
комітетом кредиторів. При цьому продаж
майна підприємств-банкрутів,
заснованих на державній власності,
здійснюється з урахуванням вимог
Закону України "Про приватизацію
державного майна" та інших
нормативно-правових актів з питань
приватизації.

Оскільки процедура банкрутства
здійснюється на підставі статей 47-49
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та за
відсутності відповідних клопотань
кредиторів, комітет кредиторів
банкрута не формувався, а отже продаж
майна банкрута проводився
ліквідатором з урахуванням вимог
Закону про банкрутство.

Так, 01.08.2011р. ліквідатором - арбітражним
керуючим Залеською Н.С. з метою
належного виконання покладених на неї
обов'язків щодо продажу майна боржника
ФОП ОСОБА_5 укладена з Товарною біржею
«Правопорядок» угода на організацію та
проведення аукціону, п.1.1 якої
встановлено, що предметом угоди є
здійснення сторонами дій, пов'язаних з
реалізацією майна шляхом його продажу
на аукціоні.

Відповідно до п.2.1.1 цієї угоди замовник
(ліквідатор) замовляє проведення
07.09.2011р. в торгово-операційній залі
Торгової біржі «Правопорядок»
аукціону з продажу майна, що належить
ОСОБА_5, а саме: нежитлових приміщень
мансарди №1,2,3,4,5,6,7, загальною площею
145,2кв.м в літ. «Б-2», що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

У п.2.2.1 цієї угоди зазначено, що
організатор здійснює через засоби
масової інформації, не пізніше ніж за 30
днів до проведення аукціону,
оголошення про порядок продажу майна
банкрута на умовах та строках,
передбачених чинним законодавством.
Проводить аукціон у відповідності з
чинним законодавством та правилами
біржової торгівлі на товарній біржі
«Правопорядок» (п.2.2.3 угоди) (т.3,а.с.114).

Отже, ліквідатором, на підставі
вищезазначеного договору, обов'язок по
оповіщенню про порядок продажу майна
банкрута, склад, умови та строки
придбання майна покладений на
організатора аукціону - Торгову біржу
«Правопорядок», що не суперечить
вимогам Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

За таких обставин, доводи апелянта про
те, що саме ліквідатор мав надавати
таке повідомлення є необґрунтованими,
оскільки ліквідатором і здійснено таке
оповіщення, однак через уповноважену
на те особу у відповідності до
укладеного договору на організацію та
проведення аукціону, що відповідає
вимогам цивільного обороту.

Так, 05.08.2011р. у Всеукраїнському
інформаційному виданні «Правопорядок»
№24-3 опубліковане оголошення
наступного змісту: «Товарна біржа
«Правопорядок» 07.09.2011р. о 17год. 00хв., за
адресою: м.Харків, вул. Новгородська,3,
оф. 105 проводить аукціон з продажу майна
банкрута ОСОБА_5, а саме: нежитлових
приміщень мансарди №1,2,3,4,5,6,7 загальною
площею 145,2 кв.м в літ. «Б-2», за
початковою ціною 320000грн. Ознайомитись
з майном можна щоденно, крім вихідних
та святкових, за місцем його
розташування. Заяви на участь
приймаються щоденно за адресою:
м.Харків, вул. Новгородська,3, оф. 105, до
17год.00хв. 02.09.2011р. Учасник аукціону
сплачує: реєстраційний внесок;
гарантійний внесок у розмірі 10% від
стартової ціни на р/р організатора
аукціону №3251 в Полтавське ГРУ АКБ
«Приватбанк».

Відповідно до вимог статті 15 Закону
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)" інформація про об'єкти,
що підлягають продажу на аукціоні, за
конкурсом публікується не пізніш як за
30 календарних днів до дати проведення
аукціону, конкурсу в інформаційних
бюлетенях органів приватизації,
місцевій пресі, інших друкованих
виданнях, визначених органами
приватизації та повинна містити такі
відомості: назву об'єкта приватизації,
його місцезнаходження; обсяг та
основну номенклатуру продукції (робіт,
послуг), у тому числі експортної;
кількість та склад робочих місць;
баланс активів і пасивів,
рентабельність за останні три роки;
відомості про будівлі (споруди,
приміщення) та земельну ділянку, на
якій розташований об'єкт, умови
користування ними; обсяги викидів та
скидів забруднюючих речовин у
навколишнє природне середовище,
утворення і розміщення відходів, стан
земельної ділянки, стан
природоохоронного обладнання та
споруд, сплату екологічних зборів та
платежів (у разі їх наявності), інші
екологічні відомості; початкову
вартість продажу, умови продажу та
експлуатації об'єкта; суму грошових
коштів, що має вноситися покупцями, у
розмірі 10 відсотків початкової
вартості продажу об'єкта; назву банку,
адресу та номер рахунку, відкритого для
розрахунків за придбані об'єкти
приватизації; кінцевий термін
прийняття заяви на участь в аукціоні,
конкурсі; час та місце особистого
ознайомлення з об'єктом; час та місце
проведення аукціону, конкурсу; адресу,
номер телефону, час роботи служби по
організації аукціону, конкурсу; іншу
інформацію, яку визначає орган
приватизації.

З наведеного вбачається, що оголошення
про продаж майна ФОП ОСОБА_5, яке
надруковане 05.08.2011р. в Всеукраїнському
інформаційному виданні «Правопорядок -
біржовий вісник» №24-3, відповідає
вимогам статті 15 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" та
містить обов`язкові відомості, що
повинні зазначатися у відповідному
оголошенні.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає необґрунтованими доводи
апелянта про те, що Всеукраїнське
інформаційне видання «Правопорядок»
не є друкованим виданням місцевої
преси чи іншим друкованим органом,
оскільки згідно свідоцтва про державну
реєстрацію друкованого засобу масової
інформації серії КВ №15030-3902, виданого
10.04.2009р., «Правопорядок - біржовий
вісник» є вітчизняною газетою, яка
друкується українською мовою з
інформаційним цільовим призначенням.
Сфера розповсюдження -
загальнодержавна, категорія читачів -
усе населення (т.6,а.с.95).

Скаржником не надано належних доказів
в розумінні статті 34 ГПК України, які б
спростовували інформацію, викладену у
свідоцтві про державну реєстрацію
засобу масової інформації.

У частинах 3 та 10 статті 30 Закону про
банкрутство встановлено, що у разі
надходження двох і більше пропозицій
щодо придбання майна банкрута
ліквідатор проводить конкурс (аукціон).
Порядок проведення конкурсу (аукціону)
визначається згідно із Законом України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)".
Продаж майна банкрута оформляється
договорами купівлі-продажу, які
укладаються між ліквідатором і
покупцем відповідно до законів
України.

Отже, порядок проведення конкурсу
(аукціону) визначається згідно із
Законом України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)", а продаж майна банкрута
оформляється договорами
купівлі-продажу, які укладаються між
ліквідатором і покупцем відповідно до
законів України.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)" продаж
об'єктів малої приватизації на
аукціоні полягає у передачі права
власності покупцю, який запропонував у
ході торгів найвищу ціну.

В частині 7 статті 17 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)"
встановлено, що у разі якщо на аукціоні
з продажу малої приватизації надійшла
заява від одного покупця, зазначений
об'єкт може бути проданий
безпосередньо такому покупцеві за
запропонованою ним ціною, але не нижче
початкової ціни.

07.09.2011р. Товарною біржею «Правопорядок»
проведено аукціон з реалізації
нерухомого майна, оформлений
протоколом проведення аукціону №2,
який затверджений президентом
Товарної біржі «Правопорядок». З
вказаного протоколу вбачається, що в
аукціоні взяли участь два учасника та
переможцем аукціону визнаний ОСОБА_7.
Вказаний протокол підписаний
ліцитатором та переможцем аукціону (т.3,
а.с.116).

Перевіривши порядок організації та
проведення аукціону, суд апеляційної
інстанції встановив дотримання
положень Закону про банкрутство та
Закону України "Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)" при проведенні аукціону
з продажу нерухомого майна банкрута.

Суд апеляційної інстанції відхиляє
доводи апеляційної скарги про те, що
протокол аукціону не затверджено
органом приватизації, що є підставою
для визнання недійсним договору
купівлі-продажу 03.12.2011р., укладеного між
ліквідатором ФОП ОСОБА_5 - арбітражним
керуючим Залеською Н.С. та ОСОБА_7,
оскільки Закон України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)"
застосовується до правовідносин, які
виникли в процесі банкрутства боржника
за аналогією виключно щодо порядку
проведення аукціону, що визначено у ч. 3
статті 30 Закону про банкрутство, та не є
спеціальним для правовідносин, що
складаються в процедурі банкрутства.
Відповідно до вимог Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)"
органами приватизації є органи, які
уповноважені виступати продавцями
об'єктів приватизації, а саме, до
органів приватизації віднесені: Фонд
державного майна України, його
регіональні відділення та
представництва; органи приватизації,
створені місцевими Радами; органи по
управлінню майном, створені Верховною
Радою Автономної Республіки Крим, які
не мають жодного відношення до майна,
яке було предметом продажу на аукціоні,
а отже доводи апелянта про
необхідність затвердження протоколу
органом приватизації є безпідставними
та необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що
договір купівлі-продажу від 03.12.2011р. не
містить істотних умов, визначених
статтею 23 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств», а саме, обумовлений
договором рахунок для зарахування
коштів за придбання об'єкту, суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Відповідно до частини другої
статті 16 та статті 215 ЦК України одним
із способів захисту порушеного права є
визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених частинами першою-третьою,
п'ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначені загальні підстави
недійсності правочину, а саме: 1) зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; 3)
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; 4) правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
5) правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 10 статті 30 Закону
про банкрутство продаж майна банкрута
оформляється договорами
купівлі-продажу, які укладаються між
ліквідатором і покупцем відповідно до
законів України.

З положень наведеної норми не
вбачається, що Закон України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)» є
спеціальним при визначенні істотних
умов договору купівлі-продажу майна
банкрута та застосовується лише в
частині порядку проведення аукціону.

Відповідно до положень частини 1 статті
638 Цивільного кодексу України та
частини 2 статті 180 Господарського
кодексу України, істотними умовами
цивільно-правового договору є умова
про предмет договору; умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду;
усі інші умови, щодо яких за заявою хоча
б однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Крім того, відповідно до частини 3
статті 180 Господарського кодексу
України, при укладенні господарського
договору сторони зобов'язані у
будь-якому разі погодити предмет, ціну
та строк дії договору.

Отже, істотними умовами договору
купівлі-продажу як господарського
договору, відповідно до закону, є умови
про предмет, ціну та строк його дії, а
також усі інші умови, щодо яких за
заявою хоча б однією із сторін має бути
досягнуто згоди.

З укладеного 03.12.2011р. між
ліквідатором банкрута ФОП ОСОБА_5 -
арбітражним керуючим Залеською Н.С.
(продавцем) та ОСОБА_7, від імені якого
діяла ОСОБА_8, (покупцем) договору
купівлі-продажу квартири вбачається,
що сторонами досягнуто згоди щодо всіх
його істотних умов, а згідно із
пунктами 2.1, 2.2 цього договору продаж
нежитлових приміщень на підставі
протоколу проведення аукціону від
07.09.2011р. №2 на товарній біржі
«Правопорядок» вчиняється за ціною
320000грн., які отримані продавцем від
покупця безготівковим розрахунком ще
до підписання цього договору і
перерахованні на депозитний рахунок
приватного нотаріуса. Сторони
підтверджують факт повного розрахунку
за продані нежитлові приміщення. Отже,
на момент підписання спірного договору
умови щодо сплати грошових коштів за
придбане майно виконанні покупцем у
повному обсязі, що зумовлює
відсутність необхідності у зазначенні
рахунку для зарахування коштів за
придбання об'єкту.

Також слід зазначити, у частині 2 статті
23 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств»
зазначено, що договір включає, зокрема
номери їх розрахункових рахунків,
однак вказана стаття не визначає, що
дана умова є істотною умовою договору,
невиконання якої тягне за собою
недійсність правочину.

Доводи апелянта про те, що договір
укладений в порушення вимог статті 23
Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств»
укладений через 86 днів з моменту
проведення аукціону замість
п'ятиденного терміну з дня
затвердження результатів аукціону, що
на думку скаржника, також є підставою
для визнання договору недійсним не
приймаються до уваги судом апеляційної
інстанції, оскільки вказана обставина
не порушує прав та охоронювальних
законом інтересів апелянта та згідно
норм господарського та цивільного
законодавства не є підставою для
визнання угоди недійсною.

Також, колегією суддів апеляційної
інстанції відхиляються доводи
скаржника, про те, що спірне майно
продане в порушення вимог Закону
України «Про іпотеку», а саме без згоди
іпотекодержателя, оскільки
провадження у справі про банкрутство
здійснюється в порядку Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
який є спеціальним до спірних
правовідносин та який не передбачає
надання згоди іпотекодержателем на
відчуження предмету іпотеки за
договором, що укладається під час
ліквідаційної процедури, яка
здійснюється в межах справи про
банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
26.06.2013р.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р.
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Апелянтом не наведено та не надано
будь-яких інших належних та допустимих
доказів, які б свідчили про недійсність
укладеного 03.12.2011р. договору
купівлі-продажу, таким чином, судова
колегія Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що при
укладенні оспорюваного договору
сторони дійшли згоди щодо всіх його
істотних умов, а тому місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
визнання спірного договору
купівлі-продажу недійсним.

Стаття 216 ЦК України визначає особливі
правові наслідки недійсності
правочину. Зокрема, кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Реституція як спосіб захисту
цивільного права (частина перша статті
216 ЦК України) застосовується лише в
разі наявності між сторонами
укладеного договору, який є нікчемним
чи який визнано недійсним. У зв'язку із
цим вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Також, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції правомірно
відмовлено в задоволенні вимоги ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" в особі
Харківської обласної дирекції ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" про визнання
недійсним протоколу аукціону по
реалізації майна від 07.09.2011р. №2,
складеного Товарною біржею
"Правопорядок", оскільки протокол не
містить обов'язкових ознак правочину
та підстав захисту порушених прав, як
це визначено статтею 16 Цивільного
кодексу України та статтею 20
Господарського кодексу України, не є
домовленістю сторін, спрямованою на
встановлення, зміну та припинення їх
цивільних прав та обов'язків, та не є
актом ненормативного характеру в
розумінні статті 12 ГПК України, а є лише
фіксацією продажу, тому звернення ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" в особі
Харківської обласної дирекції ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" з вимогою про
визнання недійсним протоколу аукціону
по реалізації майна від 07.09.2011р. №2 є
невірно обраним способом захисту
порушеного права та не передбачено
чинним законодавством України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про безпідставність заяви ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" в особі
Харківської обласної дирекції ПАТ
"Райффайзен банк Аваль" про визнання
недійсним аукціону з продажу майна,
який відбувся 07.09.2011р.; про визнання
недійсним протоколу аукціону по
реалізації майна від 07.09.2011р. №2; про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу від 03.12.2011р., укладеного між
ліквідатором ФОП ОСОБА_5, арбітражним
керуючим Залеською Н.С. та ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за №2322,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_11, щодо продажу нежитлових
приміщень мансарди №,1,2,3,4,5,6,7 в літ. Б-2
загальною площею 145,2кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
застосування до сторін правових
наслідків недійсності правочину
згідно зі ст. 216 Цивільного кодексу
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що під час
розгляду справи господарським судом
першої інстанції встановлені фактичні
обставини справи на основі повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам та їм надана правильна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для скасування ухвали суду першої
інстанції відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді справи та не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваної ухвали у даній справі, у
зв'язку з чим ухвалу господарського
суду Харківської області від 21.01.2014р. у
справі №Б-39/208-10 слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги
покладаються на заявника апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст.ст.
105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен
банк Аваль" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Харківської області від 21.01.2014р. у
справі № Б-30/208-10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складений
11.03.2014р.

Головуючий суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Лакіза В.В.

Суддя
Шевель О.В.