ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 р.
Справа № 914/257/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Львівське автотранспортне
підприємство - 14630", м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гал-Всесвіт", м.Львів

про: стягнення 31 834,40 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Чир І.С. - представник
(довіреність від 26.11.13р.);

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 12.03.2014 р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

Суть спору:

позов заявлено Публічним акціонерним
товариством "Львівське
автотранспортне підприємство - 14630"
(м.Львів) до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гал-Всесвіт" (м.Львів)
про стягнення заборгованості в розмірі
31834,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються
тим, що відповідачем реалізовано
квитки на приміські маршрути позивача
на суму 31834,40 грн., яка позивачу не
повернута.

Ухвалою суду від 29.01.2014 р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі, призначено її до
розгляду в судовому засіданні на 19.02.2014
р.

З огляду на неявку представника
відповідача розгляд справи було
відкладено на 12.03.2014 року.

В судовому засіданні 12.03.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав,
через канцелярію господарського суду
подав клопотання (10668/14 від 12.03.2014 року)
про долучення копії Акту надання
послуг за липень 2013 р.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
повторно не забезпечив, клопотань, заяв
та відзиву на позов не подавав, хоча був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, повно та об'єктивно
дослідивши докази в їх сукупності, суд
встановив наступне.

Згідно із ст. 32 Закону України "Про
автомобільний транспорт", власники
автостанцій зобов'язані укласти
договір з автомобільним перевізником,
що здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування, що пролягають через цю
автостанцію.

Відповідач є власником автостанцій у
м.Львові по вул.Б.Хмельницького, 225, а
також автостанції у м.Жовкві.

Згідно досягнутих домовленостей
відповідач надає позивачу послуги
станційно-касового обслуговування, в
тому числі реалізує через каси
автостанцій квитки на приміські
маршрути, що обслуговує позивач.

Як зазначено у позовній заяві, згідно
відомостей ф. 20-АСС протягом липня 2013
року відповідач реалізував квитки на
маршрути позивача на загальну суму 31
834,40 грн., проте цих кошів позивачу не
повернув.

10.01.2014 року позивач надіслав
відповідачу вимогу (претензію № 6) про
оплату боргу в 7-нний строк. Претензію
відповідач отримав 14.01.2014 року, що
підтверджується копією повідомлення
про вручення поштового відправлення.

Оскільки кошти відповідачем не
перераховано, позивач звернувся до
суду із позовом про стягнення
заборгованої суми, що складає 31834,40 грн.

В судове засідання 12.03.2014 року
позивачем долучено акт надання послуг,
підписаний сторонами, відповідно до
якого відповідачем реалізовано
квитків на загальну суму 31 834,40 грн., з
яких комісійна винагорода відповідача
становить 15%, що складає 4 775,16грн., а до
перерахунку замовнику належить 27059,24
грн.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що
господарські зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів і договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу положень ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно відомостей ф. 20-АСС, а також акту
надання послуг, відповідачем протягом
липня 2013 року реалізовано квитків на
загальну суму 31834,40грн., з яких
комісійна винагорода відповідача
становить 15%, що складає 4 775,16 грн.,
відтак до перерахунку позивачу
належить 27059,24 грн.

Докази сплати відповідачем боргу в
розмірі 27059,24 грн. в матеріалах справи
відсутні.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як встановлено матеріалами справи,
позивачем надсилалась вимога
відповідачу про оплату боргу в розмірі
31834,40 грн., яку останній отримав 14.01.2014
року. Вимога була залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Із врахуванням викладеного, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню в розмірі 27059,24 грн., що
сторони узгодили в Акті надання послуг,
за мінусом комісійної винагороди
виконавця в розмірі 4775,16 грн.

Згідно з ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
ст.34 Господарського процесуального
кодексу України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 22, 33, 34, 38, 49, 75, 82 - 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гал-Всесвіт" (79024, м.
Львів, вул. Пластова, 10,
ідентифікаційний код юридичної особи
25235879) на користь Публічного
акціонерного товариства "Львівське
автотранспортне підприємство-14630" (79019,
м. Львів, вул. Городницька, 47,
ідентифікаційний код юридичної особи
03114744) 27059,24 грн. основного боргу та 1552,95
грн. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 14.03.2014 р.

Суддя
Король М.Р.