КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р. Справа№
259/16-2005/5/13/6-11/4

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Мартюк А.І.

Тарасенко К.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ситенко О.Д. - представник
за довіреністю

від відповідача: не з'явився

від третьої особи-1: Ситенко О.Д. -
представник за довіреністю

від третьої особи-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Кагарлицького районного
споживчого товариства

на ухвалу Господарського суду
Київської області

від 03.12.2013

за заявою Кагарлицького районного
споживчого товариства

про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду Київської області

від 21.03.2011р. у справі № 259/16-2005/5/13/6-11/4
(суддя О.В. Конюх )

за позовом Київської регіональної
спілки споживчої кооперації

до Виконавчого комітету Кагарлицької
міської ради Київської області

третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Київська обласна
спілка споживчих товариств

тертя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Кагарлицьке
районне споживче товариство

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Київська регіональна спілка споживчої
кооперації у вересні 2005 року
звернулась до Господарського суду
Київської області з позовом до
Виконавчого комітету Кагарлицької
міської ради про визнання за Київською
регіональною спілкою споживчої
кооперації право власності на об'єкти
нерухомого майна цілісного майнового
комплексу Кагарлицького ринку (м.
Кагарлик, вул. Незалежності 15-А).

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на те, що обласне об'єднання
дирекції колгоспних ринків з усіма
структурними підрозділами та
колгоспними ринками (в тому числі і
спірний Кагарлицький колгоспний ринок)
обласним управлінням торгівлі було
безкоштовно передано Київській
облспоживспілці як збиткове. Рішення
Кагарлицької міської ради про
оформлення права власності на спірний
об'єкт за Кагарлицьким РайСТ визнано
недійсним рішенням Господарського
суду Київської області від 14.01.2004р. у
справі № 375/12-04. Постановами правління
Київської облспоживспілки від 12.03.2002р.
та від 20.05.2003р. цілісний майновий
комплекс Кагарлицького ринку був
переданий до статутного фонду позивача
- Київської регіонспоживспілки.
Оскільки відповідач ухиляється від
оформлення права власності на
Кагарлицький ринок за позивачем, який
подав відповідачу всі необхідні для
цього документи, передбачені
Тимчасовим положенням про порядок
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, позивач просить
визнати за ним право власності в
судовому порядку.

Рішенням господарського суду
Київської області від 24.12.2009р. в
задоволенні позову відмовлено
повністю з тих підстав, що спірний
об'єкт належить Кагарлицькому
районному споживчому товариству,
оскільки 19.02.1988р. за актом безоплатного
прийому-передачі був переданий у
власність його правопопереднику -
Кагарлицькій районній споживчій
спілці.

Ухвалою Київського міжобласного
апеляційного суду від 13.05.2010р. у справі
призначено судову почеркознавчу
експертизу для з'ясування справжності
підписів в акті від 19.02.1988р.
безоплатного прийому-передачі
Кагарлицького колгоспного ринку
Кагарлицькій районній споживчій
спілці. Висновком КНДІСЕ № 3908/10-11 було
встановлено, що підпис-оригінал від
імені Лабзюка А.А. в акті безоплатного
прийому-передачі виконаний іншою
особою, підпис-оригінал від імені
Недогибченко Н.В. виконано іншою особою
з наслідуванням підпису Недогибченко
Н.В.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від
23.09.2010р. рішення Господарського суду
Київської області від 24.12.2009р. залишено
без змін.

Постановою Вищого господарського суду
від 09.12.2010р. справа направлена на новий
розгляд до господарського суду
Київської області, оскільки судами не
було надано оцінку обставинам справи з
врахуванням рішення Конституційного
Суду України від 11.11.2004р. та не було
з'ясовано доведеність правомірності чи
неправомірності передачі спірного
об'єкту Київській облспоживспілці.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 21.03.2011р. позов
було задоволено повністю, визнано
право власності на цілісний майновий
комплекс Кагарлицького ринку за
Київською регіоспоживспілкою. Рішення
мотивоване тим, що спірний об'єкт
Кагарлицькій районній споживчій
спілці було передано лише в тимчасове
користування, а підписи в акті
безоплатного прийому-передачі від
19.02.1998р. були підробленими, що
встановлено висновком судової
почеркознавчої експертизи № 3908/10-11.
Відповідно до Акту приймання-передачі
від 23.07.2987р. Київській облспоживспілці
було передано всі ринки Київської
області, в тому числі Кагарлицький
ринок (як валові прибутки, так і валові
затрати).

Постановою правління Київської
обласної споживчої спілки "Про
вдосконалення структури ринків" від
05.02.1998р. №13 ринки передано за
територіальною приналежністю районним
споживчим спілкам і товариствам в
тимчасове користування. В подальшому
Київською облспоживспілкою як
власником здійснювались заходи та
витрати на утримання колгоспних ринків
та їх розбудову.

На доказ позовних вимог позивачем та на
доказ заперечень на позов відповідачем
та третьою особою 2 - Кагарлицьким РайСТ
- суду було подано дві різні копії
Постанови правління Київської
обласної споживчої спілки "Про
вдосконалення структури ринків" від
05.02.1998р. №13. В копії, яка подана
позивачем, ринки передавалися районним
споживчим спілкам і товариствам в
тимчасове користування. В копії, яка
подана третьою особою, відсутні слова
"в тимчасове користування", відповідно
відповідач та третя особа- 2 зробили
висновок про те, що ринки були передані
безоплатно у власність.

В процесі розгляду справи відповідач
та третя особа- 2 неодноразово
посилалися на те, що у примірнику
Постанови №13, який поданий позивачем,
вбачається невідповідність паперу та
друкарських чорнил своєму віковому
стану, виявлені сліди вилучення
документів з підшивки, шрифт на різних
сторінках постанови різний. В описовій
частині рішення від 21.03.2011р. цій
обставині було надано відповідну
правову оцінку. Так, судом було
встановлено, що оригіналу вказаної
постанови у сторін немає, в архівних
установах зберігається лише копія,
відповідно відсутній оригінал
документу, з яким належить порівнювати
копії постанови, подані сторонами.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 07.06.2011р. та
постановою Вищого господарського суду
України від 16.11.2011р. рішення
Господарського суду від 21.03.2011р.
залишено без змін.

У квітні 2013р. з касаційною скаргою на
рішення Господарського суду Київської
області від 21.03.2011р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 07.06.2011р. до
Вищого господарського суду звернулась
Центральна спілка споживчих товариств
України (Укоопспілка), яка не брала
участь у справі і вважала, що рішення
прийняті без врахування її прав та
законних інтересів. Постановою Вищого
господарського суду України від
04.09.2013р. касаційна скарга Укоопспілки
залишена без задоволення, рішення
Господарського суду Київської області
від 21.03.2011р. залишено без змін.

29.08.2011р. Кагарлицьке РайСТ зверталось
до суду із заявою про перегляд рішення
від 21.03.2011р. за нововиявленими
обставинами. Нововиявленою обставиною
заявник вважав те, що висновком
експертизи (виконаної за замовленням
голови правління Бориспільського
РайСТ) від 28.01.2011р. № 848/11-11 експерт
КНДІСЕ встановив, що в примірнику
Постанови від 05.02.1998р. №13, яку подав
позивач (в якій зазначено про передачу
ринків в тимчасове користування) перша
та друга сторінки виготовлені на
різних друкарських машинках, тоді як в
примірнику копії Постанови від 05.02.1998р.
№13, яку подала третя особа (в якій
відсутні слова "в тимчасове
користування") виготовлено на одній
друкарській машинці. Відповідно
заявник твердив, що ця копія Постанови
від 05.02.1998р. №13, яку подав позивач, є
підробленою і суд має взяти до уваги
копію подану третьою особою-2, де
відсутнє посилання на те, що ринки
передавались у тимчасове користування.

Ухвалою від 13.09.2011р. заява
Кагарлицького РайСТ залишена без
задоволення. Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
09.02.2012р. ухвала господарського суду
Київської області від 13.09.2011р. залишена
без змін. Постановою від 17.10.2012р. Вищий
господарський суд України скасував
ухвалу від 13.09.2011р. та постанову від
09.02.2012р., справу направив на новий
розгляд до Господарського суду
Київської області для розгляду за
нововиявленими обставинами. Постанова
мотивована тим, що судами не
встановлено, коли заявнику стало
відомо про висновок експертизи від
28.01.2011р. та чи є вказана обставина
істотною, та чи призвело б її
врахування до прийняття іншого
судового рішення у даній справі.

Ухвалою від 15.01.2013р. заяву
Кагарлицького РайСТ залишено без
задоволення, рішення Господарського
суду Київської області від 21.03.2011р.
залишено без змін.

Ухвала мотивована тим, що про обставину
невідповідності між собою тексту
першої та другої сторінок копії
Постанови правління Київської
обласної споживчої спілки "Про
вдосконалення структури ринків" від
05.02.1998р. №13 сторона заявляла під час
розгляду справи, і судом зазначеній
обставині було надано належну оцінку.
Висновок експертизи від 28.01.2011р. № 848/11-11
не є нововиявленою обставиною,
оскільки на цю обставину сторони
посилалися і без цього висновку, а
відповідно позиції Постанови Пленуму
ВСУ від 27.02.1981р. "Про практику перегляду
судами у зв'язку із нововиявленими
обставинами рішень, ухвал і постанов у
цивільних справах, що набрали законної
сили" не підпадають під визначення
нововиявлених обставин дані, які
усувають можливу неповноту
встановлення обставин шляхом
отримання та надання стороною нових
матеріалів вже після прийняття судових
актів, без оскарження їх самих за
фактом неповноти встановлення
обставин. Необхідно чітко розрізняти
поняття нововиявленої обставини (як
факту) і нового доказу (як
підтвердження факту). Так, не можуть
вважатися такими обставинами подані
учасником судового процесу листи,
протоколи, розрахунки, тощо, які за
своєю правовою природою є саме новими
доказами. Крім того, Висновок
експертного дослідження від 28.01.2011р. №
848/11-11 взагалі не є належним доказом в
розумінні ст. 42 ГПК України, оскільки
експерта не було попереджено судом про
передбачену законом відповідальність,
експертиза проведена не по документам
даної справи № 259/16-2005/5/13/6-11. Так, в
описовій частині висновку від 28.01.2011р.
зазначено, що на дослідження надані дві
копії Постанови правління Київської
обласної спілки споживчих товариств
від 05.02.1998р. № 13 "О совершенствовании
структуры рынков", а в результаті
зроблено висновки, що текст
виготовлений на різних друкарських
машинках в оригіналах зазначених
постанов. У зв'язку із відсутністю
оригіналу постанови відсутні підстави
твердити про невідповідність копії
оригіналу. Твердити про підробку
документів також відсутні підстави,
оскільки факт підроблення документів
не підтверджений вироком з
кримінальної справи.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.04.2013р. ухвала
господарського суду Київської області
від 15.01.2013р. залишена без змін.

28.10.2013р. Кагарлицьке районне споживче
товариство повторно звернулось до
Господарського суду Київської області
із заявою про перегляд про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Господарського суду Київської області
від 21.03.2011р. у справі № 259/16-2005/5/13/6-11/4,
просить суд переглянути за
нововиявленими обставинами та
скасувати рішення Господарського суду
Київської області від 21.03.2011р., прийняти
нове рішення, яким визнати право
власності на Кагарлицький ринок за
Кагарлицьким районним споживчим
товариством.

В обгрунування поданої заяви
Кагарлицьке районне споживче
товариство як на нововиявлену
обставину посилається на те, що Вищим
господарським судом України у іншій
справі № 5/014-09/4/9 прийнято постанову від
08.10.2013р., в якій надана інша правова
оцінка факту виготовлення тексту копії
постанови №13 на різних друкарських
машинках. Так, в зазначеній постанові
від 08.10.2013р. у справі № 5/014-09/4/9 Вищий
господарський суд України визнав
обґрунтованим висновок судів першої та
апеляційної інстанції про те, що копія
Постанови правління Київської
обласної спілки споживчих товариств
від 05.02.1998р. № 13 "О совершенствовании
структуры рынков" подана Київською
облспоживспілкою, не є належним
доказом, оскільки її текст
виготовлений на різних друкарських
машинках, відповідно слід брати до
уваги текст копії Постанови №13, яка
подана Бориспільським РайСТ, в якій не
зазначено, що ринки передані в
тимчасове користування. У вказаній
справі суд прийняв в якості належного
доказу копію Постанови від 05.02.1998р. № 13
"О совершенствовании структуры рынков",
в якій відсутнє посилання "в тимчасове
користування", та відмовив в позові
Київській обласній спілці споживчих
товариств у позові про визнання права
власності на цілісний майновий
комплекс Центральний ринок в м.
Бориспіль. Зазначений висновок Вищим
господарським судом України у
постанові від 08.10.2013р. визнано
обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, заявник
стверджує, що на момент винесення
рішення від 21.03.2011р. у справі №
259/16-2005/5/13/6-11/4 суду не було відомо і не
могло бути відомо про те, що у
примірнику постанови від 05.02.1998р. №13,
поданому Київською облспоживспілкою,
та примірнику постанови від 05.02.1998р.
№13, поданою Кагарлицьким РайСТ, є
розбіжність, що призвело до прийняття
помилкового рішення, в основу якого
було покладено Постанову від 05.02.1998р.
№13 Київської облспоживспілки.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 03.12.2013 року у справі №
259/16-2005/5/13/6-11/4 заяву Кагарлицького
районного споживчого товариства про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду Київської області від 21.03.2011р. у
справі № 259/16-2005/5/13/6-11/4 залишено без
задоволення.

Кагарлицьке районне споживче
товариство не погодившись з принятою
ухвалою, звернулось до суду з
апеляційною скаргою, просить
оскаржувану ухвалу скасувати в повному
обсязі і переглянути за нововиявленими
обставинами Рішення Господарського
суду Київської області від 03.12.2013 року у
справі № 259/16-2005/5/13/6-11/4, яке скаувати та
прийняти нове рішення, яким визнати
право вланості на Кагарлицький ринок
за Кагарлицьким районним споживчим
товариством, посилаючись на порушення
судом норм матеріального права та
процесуального права.

Апелянт вважає, що висновки суду,
викладені, в оскаржуваній ухвалі не
відповідають обставинам справи,
місцевим судом істотно порушено норми
матеріального та процесуального права,
неналежно з'ясовано обставини справи
та недосліджено нововиявлені
обставини, що є підставами для її
скасування.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що саме
14.10.2013р. Кагарлицькому районному
споживочому товариству стало відомо
про навність новоиявлених обставин у
справі № 259/16-2005/5/13/6-11/4, оскікльки сааме
із листа-повідомлення № 1/144 отриманого
від Бориспільського районного
споживчого товариства14.10.2013р стало
відомо про прийняте Вищим
господарським судом України 08.10.2013р.
постанови та встановлений нею факт
дійсності постанови правління
Київської обласної спілки споживчих
товариств від 05.02.1998р. № 13.

Апелянт зазначає, що місцевий суд не
взяв до уваги той факт, що під час
провадження у справі № 5/014-09/4/9
Київським НДІСЕ було проведено
експертне дослідження, за результатом
якого складено висновок № 8394/11-33 від
17.04.2012, на підставі якого судами було
визнано в якості належного та
допустимого доказу постанову № 13
надану з архівного відділу
Бориспільської міської ради, архівна
справа № 831-а, відповідно до якої ринки
передавались районним споживчим
спілкам і районним споживчим
товариствам за територіальною
приналежністю.

В судове засідання представники
відповідача та третьої особи-2 не
з"явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
про причини неявки суд не повідомлено.

Вислухавши думку представника
позивача та третьої особи-1,
враховуючи, що всі учасники судового
процесу повідомлялись належним чином
про час та місце розгляду апеляційної
скарги, проте не скористались своїми
правами, передбаченими статтею 22 ГПК
України, та виходячи з того, що явка
сторін не визнавалася обовязковою
судом апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статті 22 ГПК України) є
правом, а не обовязком сторони,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги по суті в
судовому засіданні за відсутності
представників відповідача та третьої
особи-2.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
та додатково поданими доказами
повторно розглядає справу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши наявні матеріали справи у
повному обсязі, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, заслухавши
пояснення представника відповідача,
колегія встановила наступне.

Відповідно до ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК Укрїни) Господарський суд може
переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Нововиявленими обставинами за своєю
правовою природою є фактичні дані, що в
установленому законом порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення.

Відповідно до пункту 1 Роз'яснення
Президії Вищого господарського суду
України від 21.05.2002 р. № 04-5/563 "Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами", необхідними ознаками
нововиявлених обставин є, по-перше, їх
наявність на час розгляду справи,
по-друге, те, що ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи, по-третє, істотність даних
обставин для розгляду справи ( тобто
коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Таким чином, переглядаючи судове
рішення за нововиявленими обставинами,
суд повинен в першу чергу встановити
наявність тих фактичних даних,
існування яких може істотно вплинути
на встановлені під час первісного
розгляду справи обставини, та
дослідити чим засвідчується існування
цих фактичних даних.

При цьому, згідно з положеннями
Господарського процесуального кодексу
України, нововиявленими обставинами є
лише фактичні дані, тобто юридичні
факти, які згідно з вимогами
матеріального закону породжують іншу
юридичну оцінку зібраних у справі
доказів в порівнянні з тією, що була
надана судом під час вирішення спору по
суті.

З огляду на зазначене, необхідно
розмежовувати новий юридичний факт -
нову обставину, існування якої
засвідчується новими доказами у
встановленому ГПК України порядку, та
нову оцінку тих доказів, які вже є
наявними у матеріалах справи.

Перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами є окремою
процесуальною формою судового процесу,
яка визначається юридичною природою
цих обставин. Нововиявлені обставини
за своєю юридичною суттю є фактичними
даними, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення. Ці обставини
мають бути належним чином засвідчені,
тобто підтверджені належними і
допустимими доказами (Постанова
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 17 "Про
деякі питання практики перегляду
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами").

Стаття 112 Господарського
процесуального кодексу України не
містить переліку обставин, що їх слід
вважати нововиявленими, а також не
визначає, які обставини мають істотне
значення для справи. Тому у вирішенні
цих питань слід керуватися правилами
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України. Однак, головним є те,
що не можуть вважатися нововиявленими
обставинами, що встановлюються на
підставі доказів, які не були своєчасно
подані сторонами чи прокурором. У разі
подання таких доказів у процесі
перегляду судового рішення за
правилами розділу ХII ГПК України
господарський суд має прийняти ухвалу
про залишення судового рішення без
змін.

Розглядаючи нововиявлені обставини,
суд не досліджує зміст рішення, яке
набрало законної сили.

Не можуть бути визнані як нововиявлені
обставини викладені в рішенні суду в
іншій справі висновки суду щодо
обставин справи (оцінка доказів), а
також юридична оцінка цих обставин та
правові підстави рішення або його
мотиви, міркування суду щодо
застосування норми права.

Також, не можуть бути визнані
нововиявленими обставинами нові, тобто
такі, що виникли чи змінилися після
постановляння рішення обставини, а
також обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у
своїх поясненнях, касаційної скарзі,
або які могли бути встановлені судом.

Частиною першою статті 113
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що судове рішення
господарського суду може бути
переглянуто за нововиявленими
обставинами за заявою сторони,
прокурора, третіх осіб, поданою
протягом одного місяця з дня
встановлення обставин, що стали
підставою для перегляду судового
рішення. Днем виникнення названих
обставин слід вважати день, коли вони
стали або повинні стати відомі
заявникові.

Як вбачається з матеріалів справи,
Кагарлицьке районне споживче
товариство неодноразово посилалось на
факт невідповідності друкованого
тексту примірника копії Постанови
правління Київської обласної спілки
споживчих товариств від 05.02.1998р. № 13 "О
совершенствовании структуры рынков"
під час розгляду справи та під час
перегляду рішення в апеляційному та
касаційному порядку та за
нововиявленими обставинами.

Так, виявлені невідповідність паперу
та друкарських чорнил своєму віковому
стану, сліди вилучення документів з
підшивки, відмінність шрифту на різних
сторінках постанови були підставою для
заявлення третьою особою-2
Кагарлицьким районним споживчим
товариством клопотання від 04.02.2011р. №
01/43 про призначення у справі судової
технічної експертизи. Судом було
відмовлено у задоволенні клопотання,
про що зазначено в описовій частині
рішення від 21.03.2011р., оскільки під час
розгляду справи було встановлено, що
оригіналу вказаної постанови у сторін
немає, в архівних установах
зберігається лише копія, відповідно
відсутній оригінал документу, з яким
належить порівнювати копії постанови,
подані сторонами.

Крім того, на факт невідповідності
друкованого тексту примірника копії
Постанови від 05.02.1998р. №13 заявник
посилався також у заяві про перегляд
рішення у справі за нововиявленими
обставинами, яка була подана до суду
29.08.2011р. Доказом вказаного заявник
вважав висновок експертизи від 28.01.2011р.
№ 848/11-11. Зазначеним посиланням також
було надано оцінку Господарським судом
Київської області в ухвалі від 15.01.2013р.,
яка набрала законної сили після
перегляду її Київським апеляційним
господарським судом та прийняття
постанови від 04.04.2013р.

Постановою Вищого господарського суду
України від 08.10.2013р. у справі № 5/014-09/4/9
взагалі не було встановлено жодного
нового факту, оскільки в розумінні ст.
111-7 ГПК України касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до позиції, викладеній в
пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" не надається
преюдиціального значення фактам
(обставинам) зазначеним у судових
рішеннях касаційної інстанції,
оскільки останню не наділено правом
встановлювати або вважати доведеними
обставини і вирішувати питання,
пов'язані з доказуванням.

Крім того, постанова Вищого
господарського суду України від 08.10.2013
р. прийнята у справі № 5/014-09/4/9 не може
вважатись нововиявленою обставиною,
оскільки, по-перше, воно не існувало на
момент розгляду даної справи та
винесення 21.03.2011р. рішення.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини ( як факту) і
нового доказу ( як підтвердження факту);
так не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами (п.2
постанови Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 17 «Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами»).

За таких обставин, інша оцінка
господарським судом в іншій справі №
5/014-09/4/9 того самого доказу, на який
сторони неодноразово посилалися в
даній справі, і якому була надана
оцінка, за правовою природою взагалі не
є нововиявленою обставиною.

Таким чином, Кагарлицьке районне
споживче товариство звертаючись до
суду з заявою про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
не надано суду обставин, які не були
відомі господарському суду під час
вирішення справи по суті, і які не могли
бути поданими суду для прийняття
рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції в межах розгляду
заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами не
наділений повноваженнями
переоцінювати ті обставини та докази
на їх підтвердження, яким вже було
надано оцінку під час розгляду справи,
винесення рішення та здійснення
апеляційного та касаційного перегляду.
Також суду першої інстанції в межах
розгляду заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами не надано
повноважень оцінювати відповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи та правильність застосування
судом норм законодавства.

Разом із тим, в порядку пункту 1 частини
першої ст. 111-16 ГПК України неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах є
підставою для перегляду рішення
господарського суду Верховним Судом
України, а не для перегляду рішення за
нововиявленими обставинами та
переоцінки обставин, на які посилалися
сторони, та доказів, поданих сторонами
на підтвердження цих обставин.

Щодо посилань заявника на виявлену в
архівному відділі іншу редакцію "Акта
безовозмездного приема-передачи
Кагарлыкского колхозного рынка
Кагарлыкскому райпотребсоюзу /Райпо/"
від 19.02.1998р., то по-перше, зазначений
документ є не новою обставиною, а є
новим доказом на підтвердження тієї
обставини, яка була покладена в основу
заперечень відповідача та третьої
особи 2 як під час розгляду справи, так
і під час подання заяви про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
від 29.08.2011р. - тієї обставини, що спірний
об'єкт нерухомості (Кагарлицький ринок)
був переданий правопопереднику
Кагарлицького районного споживчого
товариства Кагарлицькій районній
споживчій спілці не в тимчасове
користування, а безоплатно у власність,
а подані позивачем копії Постанови від
05.02.1998р. № 13 та Акту передачі від
19.02.1998р. не відповідають дійсності
(фактично є підробленими).

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 17 "Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за ново виявленими
обставинами" нововиявлені обставини за
своєю юридичною суттю є фактичними
даними, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення. Ці обставини
мають бути належним чином засвідчені,
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, протоколи, розрахунки,
тощо, які за своєю правовою природою є
саме новими доказами.

Крім того, копія вказаного Акту
передачі від 19.02.1998р. засвідчена
начальником архівного відділу
Кагарлицької РДА 31.08.2010р. вже була
залучена до матеріалів справи в
процесі перегляду Київським
міжобласним апеляційним господарським
судом рішення від 24.12.2009р. (том 4 аркуш
справи 72). Таикм чином, про існування
зазначеної редакції Акту передачі від
19.02.1998р. заявнику було відомо ще в 2010
році, тобто поза межами місячного
строку, встановленого ст. 113 ГПК
України, і заявник безпідставно
посилається на зазначений документ як
на нововиявлену обставину в 2013 році.

Відповідно до пункту 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду УРСР від
27.02.1981р. № 1 "Про практику перегляду
судами у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішень, ухвал і постанов у
цивільних справах, що набрали законної
сили" (в редакції Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 1998
року N 15) не можуть бути визнані
нововиявленими нові, тобто такі, що
виникли чи змінилися після
постановлення рішення обставини, а
також обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у
своїх поясненнях, касаційній скарзі.

Щодо вимоги заявника про визнання
права власності на Кагарлицький ринок
за Кагарлицьким районним споживчим
товариством, місцевий суд дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
зазначена вимога взагалі не підлягає
розгляду судом в межах провадження за
нововиявленими обставинами, оскільки
суд, здійснюючи такий перегляд,
продовжує працювати з тими самими
предметом та підставами позову, які
були заявлені позивачем і за якими було
порушено провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
Кагарлицьке районне споживче
товариство не зверталося до суду із
позовом про визнання за ним права
власності на Кагарлицький ринок, в тому
числі як третя особа із самостійними
вимогами в порядку ст. 26 ГПК України.
Таким чином, вказані вимоги не належать
до предмету розгляду в даній справі і
стосовно них не може бути прийняте
нове рішення в межах провадження за
заявою про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами.

На підставі вищевикладеного колегія
приходить до висновку про те, що
Кагарлицьке районне споживче
товариство звертаючись до суду з
заявою про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами не
надало суду обставин, які не були
відомі господарському суду під час
вирішення справи по суті, і які не могли
бути поданими суду для прийняття
рішення.

Заява позивача не містить
нововиявлених обставин, в розумінні
вказаних вище норм законодавства, а
тому колегія не знаходить підстав для
задоволення заяви про перегляд рішення
Господарського суду Київської області
від 28.10.2013р. у справі № 259/16-2005/5/13/6-11/4 за
нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, колегія
приходить до висновку, що ухвала
Господарського суду м. Києва від
03.12.2013р. про залишення без задоволення
заяви Кагарлицького районного
споживчого товариства про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Господарського суду Київської області
від 21.03.2011р. у справі № 259/16-2005/5/13/6-11/4 є
обґрунтованою та такою, що відповідає
чинному законодавству, а отже відсутні
підстави для її скасування, а
апеляційна скарга є необґрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 91, 93, 99, 101, 103, 105-106, 114
ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кагарлицького
районного споживчого товариства на
ухвалу Господарського суду Київської
області від 03.12.2013р. № 259/16-2005/5/13/6-11/4
залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської
області від 03.12.2013р. № 259/16-2005/5/13/6-11/4
залишити без змін.

Матеріали справи № 259/16-2005/5/13/6-11/4
повернути до Господарського суду
Київської області.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
А.І. Мартюк

К.В. Тарасенко