ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

12 березня 2014 року
Справа № 915/30/14

м.Миколаїв

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафотогаз України", 01001,
м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Миколаївгаз", 54000, м.Миколаїв,
вул.Чигрина, 159

про стягнення заборгованості по
договору № 14/103/11 від 31.01.2011 р. у сумі 237
596,97 грн.

Суддя
Міщенко В.І.

При секретарі: Пейчеву Є.С.

За участю представників:

від відповідача: Байда В.В., дов. від
30.12.13

Позивач подав позов про стягнення з
відповідача заборгованості по
договору на купівлю-продаж природного
газу № 14/103/11 від 31.01.2011 р. у сумі 237 596,97
грн., у тому числі: пені у сумі 139084,56 грн.,
інфляційних витрат у сумі 71430,75 грн. та 3
% річних у сумі 27081,66 грн.

10.02.2014 р. від відповідача надійшло
клопотання б/н в якому він просить
припинити провадження у справі на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
оскільки 28.01.2014 р. сторонами укладено
додаткову угоду № 9 до договору на
купівлю-продаж природного газу № 14/103/11
від 31.01.2011 р., відповідно до умов якої
сторонами встановлено строк оплати за
переданий природний газ до 31.01.2014 р.

Враховуючи що:

31.01.2011 р. сторони уклали договір на
купівлю-продаж природного газу № 14/103/11
(далі-Договір від 31.01.2011 р.).

Відповідно до п. 1.1 Договору від
31.01.2011 р. позивач зобов`язався у 2011 році
передати у власність відповідача
природний газ, а останній зобов'язався
прийняти і оплатити природний газ на
умовах цього договору.

На виконання умов Договору від 31.01.2011
р. позивач поставив протягом
січня-жовтня 2011 р., січня-лютого 2012 р., а
відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 149 646 027,19 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу та
актами про внесення змін до актів
приймання-передачі природного газу
(арк. спр. 50-73).

Згідно п. 7.2. Договору від 31.01.2011 р. у разі
порушення відповідачем умов п. 6.1. цього
Договору, відповідач зобов`язався (крім
суми заборгованості) сплатити на
користь позивача пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог законодавства
України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

28.01.2010 р. сторони уклали додаткову
угоду № 9 до Договору від 31.01.2011 р.,
відповідно до умов якої сторонами
визначено, що остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
31.01.2014 р.

Відповідач клопоче припинити
провадження у справі на підставі п. 11 ч.
1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки строки
оплати за переданий природний газ по
Договору від 31.01.2011 р. встановлено до
31.01.2014 р.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. При цьому
господарському суду слід мати на увазі,
що оскільки відповідний орган не має
права скасовувати та вносити зміни до
раніше прийнятих ним індивідуальних
правових рішень, тобто ненормативних
правових актів, що є актами
одноразового застосування і
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання (стосовно відповідних актів
органів місцевого самоврядування про
це зазначено також у Рішенні
Конституційного Суду України від 16.04.2009
N 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009), то такі дії не
свідчать про припинення існування
предмета спору. Водночас юридична
оцінка актів державних та інших
органів, прийнятих з питань скасування
та внесення змін до згаданих
індивідуальних правових рішень, має
здійснюватися господарським судом з
урахуванням частини другої статті 4
ГПК. Визнання боржником претензії
кредитора не є способом припинення
зобов'язання і не свідчить про
відсутність спору; особа, претензія
якої визнана боржником, вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про стягнення визнаної суми
коштів. Припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

На підставі викладеного, суд дійшов до
висновку про задоволення клопотання
відповідача б/н від 10.02.2014 р., у зв'язку з
чим провадження у справі слід
припинити на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись п. 11 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК
України, - господарський суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Миколаївгаз» б/н від
10.02.2014 р. - задовольнити.

Провадження у справі припинити.

Cуддя _______________
В.І. Міщенко