ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

13.03.2014 Справа №
901/591/14

за позовом Заступника прокурора міста
Сімферополя в інтересах держави в
особі

Представництва регіонального
відділення Фонду державного майна
України в АР Крим та м.Севастополі, АР
Крим, м.Сімферополь

Державного підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» ДП «ПСВК №102», АР
Крим, м.Сімферополь

до відповідача Підприємства «Елетта»,
АР Крим, м.Сімферополь

про розірвання договору оренди та
стягнення заборгованості

Суддя Мокрушин В.І

Представники сторін:

Прокурор - Провотар Т.В. - ст. прокурор
відділу прокуратури м.Сімферополь,
посв. 013906

від позивача Фонд державного майна - не
з'явився

від позивача - Горбачьова К.С. - ю/к, дов.
№ 24/гр-14 від 24.02.2014

від відповідача - не з'явився

Суть спору: позивач Заступник
прокурора міста Сімферополя в
інтересах держави в особі

Представництва регіонального
відділення Фонду державного майна
України в АР Крим та м.Севастополі,
Державного підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» ДП «ПСВК №102»
звернувся до Господарського суду
Автономної Республіки Крим із позовною
заявою до відповідача Підприємства
«Елетта» про стягнення з відповідача
на користь Представництва
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АР Крим та
м.Севастополі заборгованості з
орендної плати з урахуванням індексу
інфляції за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 у
розмірі 41 193,78 грн.; 2 064,87 грн. - пеня за
період з 12.08.2013 по 05.02.2014; 4119,38 грн - штраф
у розмірі 10 % від суми заборгованості.
Стягнення з відповідача на користь
Державного підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» ДП «ПСВК №102»
заборгованості з орендної плати з
урахуванням індексу інфляції за період
з вересня 2012 по грудень 2013 (включно) у
розмірі 32 330,89 грн; 385,65 грн. - пеня за
період з 13.08.2013 по 12.01.2014; 3233,09 грн. - штраф
у розмірі 10 % від суми заборгованості.
Також просить суд розірвати договір
оренди нерухомого майна що належить до
державної власності від 08.12.2008 № 26/2008-А
укладеного між Представництвом
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АР Крим та
м.Севастополі та відповідачем та
зобов'язання відповідача повернути
орендоване державне майно - вбудовані
нежитлові приміщення в
адміністративно-господарській будівлі
загальною площею 147 кв. метрів
розташованих за адресою пров.
Елеваторний 4, м. Сімферополь, АР Крим.
Також просить суд судові витрати
покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача Державного підприємства
«Підприємство Сімферопольської
виправної колонії управління
державної пенітенціарної служби
України в АР Крим та м.Севастополя
(№102)» ДП «ПСВК №102» надав клопотання
про зменшення суми позовних вимог,
згідно якого просить суд стягнути з
відповідача на користь Державного
підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» ДП «ПСВК №102»
заборгованість у розмірі 32330,89 грн.,
пеню у розмірі 385,65 грн. та штраф у
розмірі 705,52 грн.

Суд приймає вказане клопотання про
зменшення позовних вимог до розгляду
та розглядає зменшені позовні вимоги
як первісні вимоги позивача до
відповідача.

Прокурор, присутній у судовому
засіданні, підтримав позовні вимоги та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, про
причину неприбуття суд не повідомив.
Вимог ухвали не виконав. Про час та дату
судового засідання сповіщений
належним чином - рекомендованою
кореспонденцією, повідомлення про
вручення якої повернуто на адресу суду.

Відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
не з'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст.77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Зазначена правова позиція висловлена у
постанові Вищого господарського суду
України від 19.10.2011 по справі № 5023/4165/11.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення прокурора та
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

08.12.2008 між Представництвом
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АР Крим та
м.Севастополі (Орендодавець) та
Підприємством «Елетта» (Орендар)
укладено договір оренди №26/2008-А
нерухомого майна, що належить до
державної власності, згідно п.1.1. якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
державне нерухоме майно: вбудовані
нежитлові приміщення в
адміністративно-господарській
будівлі, загальною площею 147,0 кв.м.
(Майно) розташовані за адресою: АРК,
м.Сімферополь, пров. Елеваторний, 4, що
перебувають на балансі Підприємства
Сімферопольської виправної колонії
№102 Управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Автономній
Республіці Крим (Балансоутримувач).
Вартість майна визначена згідно зі
звітом про незалежну оцінку,
складеному згідно з Методикою оцінки
об'єктів оренди, затвердженою
постановою КМУ від 10.08.1995 №629 на 31.07.2008 і
становить за незалежною оцінкою 306542,00
грн. (а.с.17-19).

Відповідно до п.2.1. Орендар вступає у
строкове платне користування Майном у
термін, вказаний у договорі, але не
раніше дати підписання Сторонами цього
Договору, та акта приймання-передачі
Майна. Враховуючи, що майно знаходиться
на балансі Підприємства
Сімферопольської виправної колонії
№102 Управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Автономній
Республіці Крим, Орендодавець доручає
Балансоутримувачу підписати акт
приймання-передаання майна з
Орендарем, який погоджується
Орендодавцем.

Згідно п.2.3. передача майна в оренду
здійснюється за вартістю, визначеною у
звіті про незалежну оцінку за
Методикою оцінки.

Пунктом 3. встановлена орендна плата.
Та, згідно п.3.1. орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995
№786, згідно з протоколом конкурсної
комісії від 02.12.2008, затвердженим
наказом Представництва РВ ФДМУ в АРК та
м.Севастополі від 03.12.2008 №99 і становить
без ПДВ за перший (базовий) місяць
оренди - листопад 2008 3994,89 грн. Орендна
плата за перший місяць оренди - грудень
2008 визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць на
індекси інфляції за грудень 2008 р.

Відповідно до п.3.2. нарахування ПДВ на
суму орендної плати здійснюється у
порядку, визначеному законодавством.

Згідно п.3.3. Орендна плата за кожний
наступний місяць визначається
Орендарем самостійно шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць, встановлений
Мінстатом України.

Пунктом 3.6. передбачено, що Орендна
плата перераховується до державного
бюджету та Балансоутримувачу у
співвідношенні 70% до 30% щомісяця не
пізніше 12 числа місяця відповідно до
пропорцій розподілу, установлених КМУ
і чинних на кінець періоду, за який
здійснюється платіж.

Згідно п.3.7. Орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується до
бюджету та Балансоутримувачу у
визначеному пунктом 3.6. співвідношенні
відповідно до чинного законодавства
України з урахуванням пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, уключаючи день оплати.

Відповідно до п.3.8. у разі, якщо на дату
сплати орендної плати заборгованість
за нею становить загалом не менш ніж 3
місяці, Орендар сплачує штраф у розмірі
10% від суми заборгованості.

Пунктом 5.4. договору встановлений
обов'язок Орендаря своєчасно й у
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Додатковою угодою №1 від 01.11.2009 пункт 3.1.
було доповнено умовою про застосування
за період жовтня-грудня 2009 року
орендної ставки у розмірі 45%від
встановленого обсягу, визначеного
Методикою розрахунку (а.с.21).

Додатковою угодою №2 від 05.02.2010 внесені
доповнення до п.3.1., згідно яких при
нарахуванні і стягненні орендної плати
за січень-грудень 2010 застосовується
орендна ставка, визначена згідно з
Методикою розрахунку, у розмірі 45%
встановленого обсягу, у зв'язку з чим
орендна плата становить без ПДВ з
перший (базовий) місяць оренди-грудень
2009 р. 2061,39 грн.

Додатковою угодою №4 внесені зміни,
згідно яких п.1.1. договору викладено у
наступній редакції: орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне користування державне нерухоме
майно: вбудовані нежитлові приміщення
в адміністративно-господарській
будівлі, загальною площею 147,0 кв.м.
(Майно) розташовані за адресою: АРК,
м.Сімферополь, пров. Елеваторний, 4, що
перебувають набалансі Підприємства
Сімферопольської виправної колонії
№102 Управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Автономній
Республіці Крим (Балансоутримувач),
вартість якого визначена згідно зі
звітом про оцінку на 30.11.2011 та становить
за незалежною оцінкою 314094,00 грн. пункт
3.1. викладено у наступній редакції:
орендна плата визначається на підставі
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою КМУ від 04.10.1995 №786, і
становить без ПДВ за базовий місяць
оренди - вересень 2011 4716,12 грн.

Так, у зв'язку з порушенням
відповідачем умов договору щодо
своєчасної та повної оплати орендної
плати виникла заборгованість за
користування майном перед
Орендодавцем у розмірі 41193,78 грн. та
перед Балансоутримувачем у сумі 32330,89
грн.

Неодноразові звернення до відповідача
з претензіями щодо погашення суми
заборгованості не призвели до
результату, у зв'язку з чим прокурор
звернувся до суду із даним позовом про
стягнення на користь позивачів наявної
заборгованості (а.с.25,27,28).

Дослідивши обставини справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та прокурора, оцінивши наявні
докази у їх сукупності в порядку ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає позов
обґрунтованим і підлягаючим
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.174 Господарського
кодексу України, зобов'язання виникає з
угод, що не суперечать закону, а також
внаслідок вчинення господарських дій
на користь другої сторони.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. При цьому,
майново-господарськими, згідно з ч.1
ст.175 Господарського кодексу України,
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного
кодексу України та положень статті 193
Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином згідно умов договору та
вимог діючого законодавства, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором чи законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.599
Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» встановлено, що Орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та розрахунків заборгованості за
період з 01.01.2013 по 31.12.2013 перед
Орендодавцем - Представництвом
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АР Крим та
м.Севастополі виникла заборгованість у
розмірі 41193,78 грн. та перед
Балансоутримувачем - Державним
підприємством «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» за період з вересня
2012 по грудень 2013 (включно) у розмірі
32330,89 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає за
необхідне позовні вимоги про стягнення
суми основної заборгованості за
договором оренди у сумі 73524,67 грн., з
яких 41193,78 грн. - заборгованість перед
Представництвом регіонального
відділення Фонду державного майна
України в АР Крим та м.Севастополі та
32330,89 грн. - заборгованість перед
Державним підприємством «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)», задовольнити,
оскільки вони обґрунтовані,
підтверджені документально та
підлягають задоволенню.

Щодо стягнення пені на користь
позивача - Представництва
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АР Крим та
м.Севастополі у сумі 2064,87 грн. та на
користь позивача - Державного
підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» у сумі 385,65 грн., суд
зазначає наступне.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
визначає: неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Угода по забезпеченню виконання
зобов'язання здійснюється у письмовій
формі (ст.547 Цивільного кодексу
України).

Позивач в обґрунтування заявлених
позовних вимог посилається на п.3.7.
договору, згідно якого Орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до бюджету та
Балансоутримувачу у визначеному
пунктом 3.6. співвідношенні відповідно
до чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, уключаючи день оплати.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 343
Господарського кодексу України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Стаття 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачає, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
визначає, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, договірні правовідносини
між платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань».

Отже, яким би способом не визначався в
договорі розмір пені, він не може
перевищувати той розмір, який
установлено законом як граничний,
тобто за прострочення платежу за
договором може бути стягнуто лише пеню,
сума якої не перевищує ту, що обчислено
на підставі подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Відповідачем під час розгляду даної
справи не був доведений суду факт
своєчасного виконання взятих на себе
зобов'язань.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
можливе позовні вимоги задовольнити та
стягнути з відповідача пеню у
загальному розмірі 2450,52 грн., з яких 2064,87
грн. заборгованість перед
Представництвом регіонального
відділення Фонду державного майна
України в АР Крим та м.Севастополі та
385,65 грн. - заборгованість перед
Державним підприємством «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)», оскільки вони
обґрунтовані, засновані на приписах
діючого законодавства та підлягають
задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що з урахуванням політичної
та економічної ситуації, що склалася у
регіоні на час прийняття рішення, суд
вважає за необхідне стягнути суму
заборгованості за договором у повному
обсязі на користь позивача - Державного
підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» з подальшим її
розподілом позивачем у порядку,
встановленому договором та діючим
законодавством.

Стосовно стягнення штрафу на користь
позивача - Представництва
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АР Крим та
м.Севастополі у розмірі 4119,38 грн. та на
користь позивача - Державного
підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» у сумі 705,52 грн., суд
зазначає наступне.

Так, згідно п.3.8. договору у разі, якщо на
дату сплати орендної плати
заборгованість за нею становить
загалом не менш ніж 3 місяці, Орендар
сплачує штраф у розмірі 10% від суми
заборгованості.

Як вбачається з розрахунку суми боргу.
Представленого позивачем - Державним
підприємством «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» сума штрафу
нарахована у розмірі 1179,03 грн., що
нараховано з заборгованості за
липень-листопад 2013 року.

Проте, як вбачається з представленого
розрахунку остання фактична дата
оплати відповідачем відбулася 16.09.2013,
тобто нарахування суми штрафних
санкцій має проводитись саме з вересня
2013 року, що складає 705,52 грн.

Так, з урахуванням політичної
обстановки, у судовому засіданні
позивачем представлене клопотання про
зменшення суми позовних вимог у
частині стягнення штрафу у розмірі 705,52
грн.

Враховуючи викладене, суд задовольняє
вказане клопотання та позовні вимоги в
частині стягнення штрафу у сумі 705,52
грн. на користь позивача - Державного
підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)».

Щодо вимог про стягнення з відповідача
на користь позивача - Представництва
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АР Крим та
м.Севастополі штрафу у розмірі 4119,38
грн., суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.81
Господарського процесуального кодексу
України суд залишає позов без розгляду,
якщо позивач без поважних причин не
подав витребувані господарським судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору, або представник позивача не
з'явився на виклик у засідання
господарського суду і його нез'явлення
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно положень п.2.3 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Вимоги суду щодо надання документів та
виконання вимог суду позивачем -
Представництвом регіонального
відділення Фонду державного майна
України в АР Крим та м.Севастополі не
виконані, а наявні у матеріалах справи
докази суд вважає недостатніми для
розгляду даних позовних вимог по суті,
оскільки на момент розгляду справи
позивачем не представлений детальний
розрахунок суми нарахування штрафних
санкцій.

Зважаючи на те, що позивачем -
Представництвом регіонального
відділення Фонду державного майна
України в АР Крим та м.Севастополі не
виконані вимоги суду щодо надання
документів, які були витребувані судом,
а ненадання цих доказів перешкоджає
подальшому розгляду позовних вимог по
суті, зокрема унеможливлює
встановлення правових підстав для
задоволення позовних вимог або відмови
у їх задоволенні, приймаючи до уваги
строк розгляду справи передбачений
ст.69 Господарського процесуального
кодексу України, суд залишає позовні
вимоги в частині стягнення на користь
позивача штрафу у сумі 4119,38 грн. без
розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» договір оренди може бути
розірвано за погодженням сторін. На
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірвано за
рішенням суду у разі невиконання
сторонами своїх зобов'язань та з інших
підстав, передбачених законодавчими
актами України.

Частиною 3 статті 291 Господарського
кодексу України встановлено, що
договір оренди може бути розірваний за
згодою сторін. На вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути
достроково розірваний з підстав,
передбачених Цивільним кодексом
України для розірвання договору найму,
в порядку, встановленому статтею 188
цього Кодексу.

Згідно зі статтею 782 Цивільного кодексу
України наймодавець має право
відмовитися від договору найму і
вимагати повернення речі, якщо наймач
не вносить плату за користування річчю
протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до п.5.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №12
від 29.05.2013 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
«найм» майна» визначено, що Законом
(частина третя статті 291 ГК України,
частина друга статті 651, стаття 783 ЦК
України) передбачено можливість
розірвання договору найму (оренди) за
рішенням суду на вимогу однієї з
сторін, а статтею 782 ЦК України - право
наймодавця на односторонню відмову від
такого договору у разі невнесення
наймачем плати за користування річчю
протягом трьох місяців підряд.
Відповідне право наймодавця на відмову
від договору найму не є перешкодою для
звернення наймодавця (орендодавця) до
суду з вимогою щодо розірвання
договору в разі несплати наймачем
(орендарем) платежів, якщо має місце
істотне порушення умов договору.

Таким чином, враховуючи
систематичність порушення
відповідачем обов'язків із внесення
плати за користування майном є
підставою для розірвання договору
оренди у судовому порядку.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Так, згідно п.10.9. договору встановлено,
що у разі припинення або розірвання
цього договору Майно протягом трьох
робочих днів повертається Орендарем
Балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим
Балансоутримувачу з моменту
підписання Сторонами акту
приймання-передавання, який
погоджується Орендодавцем. Обов'язок
щодо складання акту
приймання-передавання про повернення
майна покладається на Орендаря.

Таким чином, вимог позовної заяви щодо
зобов'язання повернути майно також
підлягають задоволенню, оскільки вони
обґрунтовані, підтверджені
документально та підлягають
задоволенню.

Згідно ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Проте доказів, які б спростовували
доводи позивача відповідачем суду не
надано. Відповідачем також не оспорена
сума розрахунку заборгованості
позивача, що відповідно до положень
статті 33,34 Господарського
процесуального кодексу України є його
обов'язком.

Судові витрати по сплаті судового
збору судом покладаються на
відповідача в порядку ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки звернення до суду із
даним позовом пов'язане саме з
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за
договором.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Повне рішення складено 18.03.2014.

Керуючись ст.ст. 33-34, 49, 75, п.5 ст. 81, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

· Позов задовольнити.

· Стягнути з Підприємства
«Елетта» на користь Державного
підприємства «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)» суму основної
заборгованості у розмірі 73524,67 грн.,
пеню у розмірі 2450,52 грн. та штраф у
розмірі 705,52 грн.

· Вимоги щодо стягнення на корить
Представництва регіонального
відділення Фонду державного майна
України в АР Крим та м.Севастополі
штрафу у розмірі 4119,38 грн. залишити без
розгляду.

· Розірвати договір оренди №26/2008-А
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 08.12.2008 року,
укладеного між Представництвом
регіонального відділення Фонду
державного майна України в АР Крим та
м.Севастополі та Підприємством
«Елетта».

· Зобов'язати Підприємство
«Елетта» повернути орендоване
державне нерухоме майно - вбудовані
нежитлові приміщення в
адміністративно-господарській
будівлі, загальною площею 147,0 кв.м.
(Майно) розташовані за адресою: АРК,
м.Сімферополь, пров. Елеваторний, 4,
вартістю 314094,00 грн. за актом
приймання-передачі балансоутримувачу -
Державному підприємству «Підприємство
Сімферопольської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в АР Крим та
м.Севастополя (№102)».

· Стягнути з Підприємства
«Елетта» в дохід бюджету судовий збір у
розмірі 4263,00 грн.

· Видати накази після набрання
рішенням суду законної сили.

Суддя
В.І. Мокрушин