КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. Справа№ 42/302

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання: Кац
О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Іващенко О.В. - дов. №
91/2013/11/27-1 від 27.11.13р.;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва,

на рішення Господарського суду міста
Києва від 23 червня 2009 року,

у справі № 42/302 (суддя Паламар П.І.),

за позовом Акціонерної
енергопостачальної компанії
«Київенерго» в особі структурного
відокремленого підрозділу «Енергозбут
Київенерго»,

до Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва,

про стягнення 115 112,61 грн.,

ВСТАНОВИВ:

АЕК «Київенерго» в особі СВП
«Енергозбут Київенерго» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва про
стягнення 115 112,61 грн. за період з 01.12.2006
по 01.04.2009 року. (т. І, а.с. 2-3).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23 червня 2009 року у справі №
42/302 позовні вимоги задоволено в
повному обсязі (т. І, а.с. 89-90).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 23 червня 2009 року по
справі № 42/302 (т. І, а.с. 105-107).

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийняте з
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, оскільки
відповідач не є споживачем теплової
енергії, а заборгованість, яка підлягає
стягненню з відповідача є фактично
заборгованістю населення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19 жовтня 2009
року апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження (т. І, а.с. 99-101).

Ухвалою апеляційного господарського
суду від 12 січня 2010 року зупинено
апеляційне провадження у справі № 42/302
до вирішення пов'язаної з нею справи №
2а-3475/09 за позовом ОСББ «Престиж» до
Київської міської державної
адміністрації про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень ( а.с. 161-165).

26 квітня 2011 року розпорядженням
Керівника апарату суду у зв'язку з
припиненням повноважень судді
Кондратової І.Д. призначено повторний
автоматичний розподіл справи
(судді-доповідача у справі).

25 травня 2011 року, після проведення
повторного автоматичного розподілу
справи № 42/302, матеріали справи
передані на розгляд колегії суддів у
складі: головуючого судді Чорногуза
М.Г., суддів Агрикової О.В. та Сухового
В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25 травня 2011
року вказана колегія прийняла справу №
42/302 до провадження, а також суд
зобов'язав сторін повідомити колегію
суддів про усунення обставин, що
зумовили зупинення провадження у
справі ( а.с. 173-174).

08 лютого 2013 року ухвалою Київського
апеляційного господарського суду, було
поновлено провадження у справі № 42/302
та призначено справу до розгляду (т. ІІ,
а.с. 1-3).

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О. від 05
березня 2013 року, для розгляду
апеляційної скарги по справі № 42/302
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Чорногуз М.Г. судді:
Суховий В.Г., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05 березня 2013
року апеляційне провадження у справі №
42/302 зупинено до вирішення пов'язаної
справи № 2610/10996/2012 за позовом Хельваса
В.П. до Київської міської державної
адміністрації, що розглядається
Шевченківським районним судом міста
Києва (т. ІІ, а.с. 45-48)..

10 лютого 2014 року ухвалою Київського
апеляційного господарського суду
поновлено провадження у справі № 42/302
та призначено справу до розгляду (т. ІІ,
а.с. 49-51).

Через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
позивача надійшло клопотання про
долучення до матеріалів справи довідки
про надходження коштів за спожиту від
ПАТ «Київенерго» теплоенергію.

В судовому засіданні 04 березня 2014 року
представник позивача надав суду свої
пояснення в яких зазначив, що станом на
січень 2014 року заборгованість у
відповідача перед позивачем відсутня,
що підтверджується довідкою про
надходження коштів за спожиту від ПАТ
«Київенерго» теплоенергію.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлявся належним чином, про
причину неявки суд не повідомив.

Враховуючи ту обставину, що
представник відповідача належним
чином повідомлений про час та місце
судового засідання (т. ІІ, а.с. 63), а
неявка представника відповідача не
перешкоджає повному, всебічному та
об'єктивному розгляду справи, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про можливість розгляду справи за
наявними матеріалами та за відсутності
представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 99
Господарського процесуального кодексу
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

01 травня 2006 року між АЕК «Київенерго» в
особі СВП «Енергозбут Київенерго»
(переіменовано на ПАТ «Київенерго»),
(постачальник) та Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста (споживач) було укладено договір
№ 621270 на постачання теплової енергії у
гарячій воді (далі - договір), (т. І, а.с.
18,48).

Відповідно до п.1.1. вказаного договору,
постачальник зобов'язується виробити
та поставити теплову енергію споживачу
для потреб опалення та гарячого
водопостачання, а споживач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов викладених в цьому
договорі.

В пункті 2.1 договору сторони погодили,
що при виконанні умов цього договору, а
також вирішенні всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язуються керуватись тарифами,
затвердженими КМДА, чинним
законодавством України, Правилами
користування тепловою енергією,
нормативними актами з питань
користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії.

Також між сторонами підписано Обсяги
постачання теплової енергії, Тарифи та
порядок розрахунків в яких сторони
погодили, що розрахунки з споживачем за
теплову енергію проводяться згідно з
тарифами, встановленими постачальнику
Управлінням цінової політики КМДА за
кожну відпущену гігакалорію. Погоджено
ціну за одну гігакалорію та терміни
оплати за теплову енергію.

Позивач зазначає, що виконує покладені
на нього договором та чинним
законодавством України обов'язки
належним чином, надаючи відповідачу
послуги постачання теплової енергії.
Відповідач свої зобов'язання щодо
сплати за надані послуги не виконав в
повному обсязі у зв'язку з чим в
останнього утворилась заборгованість
перед позивачем в сумі 91 600,04 грн.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дослідивши матеріали справи та
апеляційну скаргу погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про задоволення позову.

За своєю правовою природою договір,
який укладений між позивачем та
відповідачем є договором надання
послуг.

Відповідно ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки, та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Позивач надав послуги передбачені
договором належним чином, однак
відповідач всупереч умов договору, за
надані послуги не розрахувався в
повному обсязі, що підтверджується
довідкою про надходження коштів за
спожиту від АК «Київенерго»
теплоенергію в період з грудня 2006 року
по березень 2009 року.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимога позивача про стягнення з
відповідача суми боргу в розмірі 91 600,04
грн. є законною та обґрунтованою.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача трьох процентів
річних та інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Провівши повторний розрахунок суми 3 %
річних та інфляційних втрат за
допомогою «калькулятора підрахунку
ЛІГА:ЗАКОН», колегія суддів київського
апеляційного суду встановила, що
господарський суду міста Києва дійшов
вірного висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача 3 195,41
грн. - 3 % річних та 20 317,16 грн. -
інфляційних втрат.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає, суд першої
інстанції не взяв до уваги, що
відповідач не є споживачем теплової
енергії, а заборгованість, яка підлягає
стягненню з відповідача є фактично
заборгованістю населення.

Вказані доводи апелянта є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки виконання відповідачем умов
договору не може ставитись в
залежність від виконання своїх
обов'язків третіх осіб перед
відповідачем.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, які б
могли стати підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Київським апеляційним господарським
судом встановлено, згідно поданої
позивачем довідки про надходження
коштів за спожиту від ПАТ «Київенерго»
теплоенергію станом на 1 лютого 2014 року,
заборгованість відповідача перед
позивачем за період з 01.12.2006 по 01.04.2009
року погашена. Проте вказаний факт не
може вплинути на оскаржуване рішення з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Подані позивачем докази погашення
боргу відповідачем не існували на
момент винесення рішення місцевим
господарським судом, оскільки оплата
боргу проведена після прийняття
оскаржуваного рішення.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні на
момент винесення рішення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 23 червня 2009 року по справі №
42/302 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва на рішення господарського
міста Києва від 23 червня 2009 року по
справі № 42/302 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва на рішення господарського
суду міста Києва від 23 червня 2009 року по
справі № 42/302 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 23 червня 2009 року по
справі № 42/302 залишити без змін.

3. Справу № 42/302 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України у
порядку, передбаченому ст. 109 ГПК
України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
Г.А. Жук

В.Г. Суховий