КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. Справа№ 910/26189

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Саєнко В.В.

від відповідача: Тригуб О.Ю.

від третьої особи: не з'явився

від ТОВ «КУА АПФ «Даліз-Фінанс»

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Супермаркет вантажної автотехніки
«Автек» та Приватного акціонерного
товариства «Медичний центр «Добробут»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 15.07.2013р.

у справі №910/26189 (головуючий суддя Бойко
Р.В., судді Самсін Р.І., Любченко М.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Ерде Банк»

до Приватного акціонерного товариства
«Медичний центр «Добробут»

третя особа, яка не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Супермаркет вантажної автотехніки
«Автек»

за участю Товариства з обмеженою
відповідальністю «КУА АПФ
«Даліз-Фінанс»

про стягнення 31 305 579,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Ерде
Банк» звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Медичний центр «Добробут» та просило
суд стягнути з відповідача на його
користь заборгованість за «Договором
зростання» Кредитний договір №92-КЛ
(кредитна лінія) від 29.12.2010р. в сумі 30 285
585,04 грн., з яких 30 273 178,00 грн. сума
кредиту, 12 407,04 грн. сума пені.

До прийняття рішення по суті позивачем
була подана заява про збільшення
розміру позовних вимог, за якою він
просив стягнути з відповідача
заборгованість сумі 33 095 579,71 грн., з яких
30 273 178,00 грн. основного боргу, 1 032 401,71
грн. пені за період з 26.12.2012р. по 18.03.2013р.,
1 790 000,00 грн. штрафу.

Заяву позивача про збільшення позовних
вимог було прийнято господарським
судом до розгляду в частині вимог про
стягнення з відповідача
заборгованості з повернення основної
суми кредиту в розмірі 30 273 178,00 грн. та
пені за період з 26.12.2012р. по 18.03.2013р. у
розмірі 1 032 401,71 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 15.07.2013р. у справі №910/26189
визнано недійсним пункт 7.5. статті 7
«Договору зростання» Кредитного
договору №92/12-КЛ від 29.12.2010р., позов
Публічного акціонерного товариства
«Ерде Банк» задоволено повністю,
стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Медичний центр «Добробут»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Ерде Банк» заборгованість
за «Договором зростання» Кредитним
договором №92/12-КЛ від 29.12.2010р. у розмірі
30 273 178,00 грн. та пеню у розмірі 1 032 401,71
грн., стягнуто з відповідача в дохід
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 66 526,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Супермаркет вантажної автотехніки
«Автек», подала апеляційну скаргу,
згідно якої просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
15.07.2013р. та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ПАТ «Ерде Банк» у повному обсязі, у
зв'язку з припиненням господарських
правовідносин за «Договором
зростання» Кредитним договором №92-КЛ
(кредитна лінія) від 29.12.2010р.

На думку третьої особи, під час
розгляду справи судом було неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи; висновки місцевого
господарського суду не відповідають
обставинам справи; під час розгляду
справи судом було допущено порушення
та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Третя особа зазначає, що в результаті
поєднання в особі ПрАТ «Медичний центр
«Добробут» боржника та кредитора,
зобов'язання достроково повернути
позивачу кредит на суму 30 273 178,00 грн. за
«Договором зростання» Кредитний
договір №92-КЛ (кредитна лінія) від
29.12.2010р. припинилося з моменту
виникнення зобов'язання позивача за
Договором строкового банківського
вкладу (депозиту) №19/10-USL від 19.10.2010р.
здійснити оплату на користь
відповідача на суму 30 273 178,00 грн., тобто
з 05.03.2013р. Крім того, третя особа вказує
про те, суд першої інстанції
безпідставно ототожнив правові
інститути зарахування зустрічних
однорідних вимог та припинення
зобов'язання внаслідок поєднання
боржника та кредитора в одній особі,
хоча вони є різними за своєю правовою
природою. Здійснивши таке ототожнення,
як зазначає третя особа, суд застосував
законодавчі обмеження, встановлені для
зарахування зустрічних однорідних
вимог до правовідносин, які виникли
згідно ст. 606 Цивільного кодексу
України і на які ці обмеження не
поширюються. Також, на думку третьої
особи, визнавши недійсним п. 7.5. статті 7
Кредитного договору, суд припустився
порушень норм процесуального права, а
саме п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України, та
неправильно застосував приписи ст. 83
ГПК України.

Також апеляційну скаргу було подано
Приватним акціонерним товариством
«Медичний центр «Добробут». Згідно
апеляційної скарги, відповідач просить
апеляційний суд скасувати повністю
рішення Господарського суду міста
Києва від 15.07.2013р. та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Ерде Банк» відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача
мотивована неповним з'ясуванням
господарським судом обставин справи,
невідповідністю висновків суду
реальним обставинам справи, порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

На думку відповідача, неповне
з'ясування обставин справи та
невідповідність висновків суду
реальним обставинам справи полягає у
тому, що суд в оскаржуваному рішенні
вважає встановленими і послався на
обставини, які не відповідають
дійсності, зокрема щодо володіння
Демчаком Р.Є. акціями відповідача, що у
свою чергу за собою потягло порушення
норм матеріального права (ст.ст. 203, 215, 217
Цивільного кодексу України). Також, як
зазначає скаржник, допущене судом
першої інстанції норм матеріального
права (ст. 202 Господарського кодексу
України, ст. 606 Цивільного кодексу
України) полягає у тому, що суд прийняв
рішення про стягнення заборгованості
за зобов'язанням, яке фактично
припинилось внаслідок поєднання
боржника та кредитора в одній особі.
Крім того, відповідач вказує на те, що
господарським судом було порушено ст. 80
ГПК України, так як постановлено
рішення у справі за наявності підстав
для припинення провадження у справі та
при відсутності предмета спору; а також
порушено ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України,
оскільки необґрунтовано та
безпідставно відмовлено представнику
відповідача у задоволенні
підтриманого третьою особою
письмового клопотання про призначення
судової товарознавчої експертизи, чим,
на думку скаржника, порушено принцип
рівності та змагальності сторін, а
також не забезпечено всебічного і
повного з'ясування обставин справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2013р.
апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Супермаркет вантажної автотехніки
«Автек» та Приватного акціонерного
товариства «Медичний центр «Добробут»
були прийняті до провадження колегією
суддів у складі головуючий суддя
Остапенко О.М., судді Жук Г.А., Мальченко
А.О. та призначено до розгляду на
30.09.2013р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2013р. та від
14.10.2013р. розгляд справи апеляційним
судом відкладався відповідно до ст. 77
ГПК України, у зв'язку з неявкою в
судове засідання представника
відповідача.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду Верховця А.А. від
04.11.2013р., враховуючи перебування
головуючого судді Остапенка О.М. у
відпустці, вирішено здійснити розгляд
справи у складі колегії суддів
головуючий суддя Шипко В.В., судді Жук
Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013р.
колегія суддів у складі головуючий
суддя Шипко В.В., судді Жук Г.А.,
Мальченко А.О. прийняла до свого
провадження апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Супермаркет
вантажної автотехніки «Автек» та
Приватного акціонерного товариства
«Медичний центр «Добробут» та
призначила розгляд справи на 23.12.2013р.

Розпорядженням В.о. голови Київського
апеляційного господарського суду
Андрієнка В.В. від 23.12.2103р., з
урахуванням нової спеціалізації
суддів, затвердженої наказом Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 18.10.2013р. №53,
враховуючи перебування судді Жук Г.А. у
відпустці, вирішено здійснити розгляд
справи №910/26189 у складі колегії суддів
головуючий суддя Шевченко Е.О., судді
Зеленін В.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013р.
колегія суддів у складі головуючий
суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О.,
Мальченко А.О. прийняла до провадження
апеляційні скарги ТОВ «Супермаркет
вантажної автотехніки «Автек» та ПрАТ
«Медичний центр «Добробут» та
призначила їх розгляд на 03.02.2014р.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду Андрієнка В.В. від
03.02.2014р., у зв'язку з великою
завантаженістю судді Мальченко А.О.,
вирішено здійснити розгляд справи
№910/26189 у складі колегії суддів
головуючий суддя Шевченко Е.О., судді
Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014р.
розгляд справи було відкладено
відповідно до ст. 77 ГПК України у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представника позивача.

Приватне акціонерне товариство
«Медичний центр «Добробут» звернувся
до апеляційної суду з клопотанням,
згідно якого просив суд залучити до
участі у справі в якості
правонаступника позивача Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк» -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «КУА АПФ
«Даліз-Фінанс», що діє в інтересах та за
рахунок Закритого недиверсифікованого
пайового венчурного інвестиційного
фонду «Даліз-Стандарт»; у зв'язку з
відсутністю предмета спору
провадження у справі припинити; ухвалу
Господарського суду міста Києва від
22.05.2013р. у справі №910/26189 про задоволення
заяви Публічного акціонерного
товариства «Ерде Банк» щодо вжиття
заходів до забезпечення позову та
накладення арешту на грошові кошти
Приватного акціонерного товариства
«Медичний центр «Добробут», які
обліковуються на відкритих рахунках
банківських установ України в межах
суми позовних вимог у розмірі 31 305 579,71
грн. - скасувати.

Аналогічне клопотання було подано
Товариством з обмеженою
відповідальністю «КУА АПФ
«Даліз-Фінанс», яке діє в інтересах
Закритого недиверсифікованого
пайового венчурного інвестиційного
фонду «Даліз-Стандарт».

У клопотанні про залучення до участі у
справі в якості в якості
правонаступника позивача Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк» -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «КУА АПФ
«Даліз-Фінанс», що діє в інтересах та за
рахунок Закритого недиверсифікованого
пайового венчурного інвестиційного
фонду «Даліз-Стандарт», судова колегія
апеляційного суду відмовила, виходячи
з наступного.

Як вбачається, 30 грудня 2013р. між
Публічним акціонерним товариством
«Ерде Банк», як первісним кредитором,
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Даліз-Експрес», як новим кредитором,
був укладений Договір відступлення
права вимоги №09, за яким первісний
кредитор відступає новому кредиторові
своє право вимоги за «Договором
зростання» Кредитним договором №92-КЛД
(кредитна лінія) від 29.12.2010р. з усіма
додатковими угодами та додатками до
нього, що є його невід'ємною частиною,
укладеним між первісним кредитором та
Приватним акціонерним товариством
«Медичний центр «Добробут».

Згідно з п. 1.2. Договору відступлення
права вимоги №09 право вимоги за
основним договором відступається у
повному обсязі та на умовах, які
існують на момент відступлення права
вимоги, включаючи право вимоги
основної суми заборгованості за
основним договором, право вимоги суми
нарахованих процентів за основним
договором, строк платежу яких настав до
дати укладення цього Договору, право
вимог суми процентів за основним
договором, нарахованих на день
надходження грошових коштів у повному
обсязі на рахунок первісного
кредитора. Загальна сума права вимоги
станом на день укладення цього
Договору (30.12.2013р.) складає 24 583 826,73 грн.

Згідно з п. 3.1. Договору відступлення
права вимоги №09 право вимоги за
основним договором вважається
переданим з моменту підписання
сторонами акта прийому-передачі, що є
невід'ємною частиною цього Договору,
який підписується відповідно до вимог
п. 3.3. даного Договору.

Пунктом 3.3. Договору відступлення права
вимоги №09 передбачено, що акт
прийому-передачі первісний кредитор і
новий кредитор складають та підписують
протягом 1 (одного) календарного дня з
моменту надходження грошових коштів у
повному обсязі первісному кредиту
відповідно до вимог розділу 4 даного
Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору відступлення
права вимог №09 відповідно до Протоколу
№54 від 30.12.2013р. засідання конкурсної
комісії з реалізації майна Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк»
ціна відступлення права вимоги
становить 780 000,00 грн. без ПДВ, яка
сплачується шляхом безготівкового
перерахування грошових коштів на
рахунок первісного кредитора протягом
1 (одного) робочого дня з моменту
підписання цього Договору. Оплата
вважається здійсненою в момент
зарахування коштів на рахунок
первісного кредитора, що зазначений у
розділі 10 цього Договору.

30 грудня 2013р. ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ
«Фінансова компанія «Даліз-Експрес»
підписали Акт приймання-передачі до
Договору відступлення права вимоги.

Таким чином, згідно Договору
відступлення права вимоги №09
Публічним акціонерним товариством
«Ерде Банк» було передано Товариству з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Даліз-Експрес» право вимоги
до Приватного акціонерного товариства
«Медичний центр «Добробут» згідно
«Договору зростання» Кредитного
договору №92-КЛ (кредитна лінія) від
29.12.2010р., заборгованість по якому є
предметом розгляду у даній справі.

31 грудня 2013р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Даліз-Експрес», як первісним
кредитором, та Товариством з обмеженою
відповідальністю «КУА АПФ
«Даліз-Фінанс», що діє в інтересах та за
рахунок Закритого недиверсифікованого
пайового венчурного інвестиційного
фонду «Даліз-Стандарт», як новим
кредитором, укладено Договір №19-12/13 про
відступлення прав вимоги за договором
(купівля-продаж дебіторської
заборгованості). За цим Договором
первісний кредитор уступає новому
кредитору в повному обсязі права на
отримання грошової суми в розмірі 24 606
398,27 грн. від Приватного акціонерного
товариства «Медичний центр «Добробут»
на підставі «Договору зростання»
Кредитного договору №92-КЛ від 29.12.2010р.
та Договором про відступлення права
вимоги №09 від 30.12.2013р.

Згідно з п. 1.2. Договору №19-12/13 з моменту
укладення цього Договору первісний
кредитор уступає право на отримання
грошової суми від боржника в розмірі 24
606 398,27 грн., а новий кредитор приймає
права вимоги, що належить первісному
кредитору, і до нового кредитора
переходять всі права вимоги первісного
кредитора; новий кредитор одержує
право (замість первісного кредитора)
вимагати від боржника повернення
(сплати) суми за Кредитним договором
№92-КЛ (з усіма додатковими угодами та
додатками до нього) в розмірі 24 606 398,27
грн.

31 грудня сторонами Договору №19-12/13 був
підписаний Акт приймання-передачі
відповідних документів.

Отже, з 31.12.2013р. до ТОВ «КУА АПФ
«Даліз-Фінанс» було передано право
вимоги до ПрАТ «Медичний центр
«Добробут» в розмірі 24 606 398,27 грн. на
підставі «Договору зростання»
Кредитного договору №92-КЛ від 29.12.2010р.

При цьому апеляційний суд відмічає, що
передана вимога в розмірі 24 606 398,27 до
ТОВ «КУА АПФ «Даліз-Фінанс», є частиною
вимог, які є предметом розгляду у даній
справі.

Матеріали справи свідчать, що 09.01.2014р.
та 27.01.2014р. ПрАТ «Медичний центр
«Добробут» у добровільному порядку
здійснив перерахування боргу ТОВ «КУА
АПФ «Даліз-Фінанс», що діє в інтересах
Закритого недиверсифікованого
пайового венчурного інвестиційного
фонду «Даліз-Стандарт», на суму 24 606 398,27
грн., тобто в обсязі, якому і було
передано вимогу згідно Договору №19-12/13
від 31.12.2013р.

Виходячи з наведених вище обставин,
судова колегія апеляційного суду
відмічає, що оскільки передача вимоги
до ПрАТ «Медичний центр «Добробут»
відбулася після прийняття рішення, яке
оскаржується, а також у зв'язку з тим, що
правонаступництво відбулось саме на
стадії виконання цього рішення у
добровільному порядку, то і заміна
однієї сторони іншою правонаступником
має відбутися на стадії саме виконання
рішення, а тому підстави для
задоволення клопотання про заміну
сторони правонаступником на етапі
перегляду рішення в апеляційному
порядку відсутні. До цього ж суд
відмічає, що передача прав вимоги
згідно наведених вище договорів
відступлення прав вимоги відбулась у
меншому розмірі, ніж є вимоги, що
розглядаються у даній справі.

Стосовно клопотання відповідача та
третьої особи про скасування ухвали
Господарського суду міста Києва від
22.05.2013р. про вжиття заходів до
забезпечення позову та накладення
арешту на грошові кошти Приватного
акціонерного товариства «Медичний
центр «Добробут» апеляційний суд
зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.05.2013р. у справі №910/26189
задоволено заяву Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк» та
накладено арешт на грошові кошти
Приватного акціонерного товариства
«Медичний центр «Добробут», які
обліковуються на відкритих ним
рахунках у банківських установах, у
межах суми у розмірі 31 305 579,71 грн.

Забезпечуючи позов Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк»,
суд першої інстанції виходив з того, що
вартість майна, яке є предметом
договору іпотеки і яким забезпечено
виконання зобов'язань за кредитним
договором, є значно меншою, ніж
заявлена до стягнення сума
заборгованості, а також врахував те, що
з моменту настання строку виконання
зобов'язання з повернення кредиту
минув тривалий проміжок часу.

У статті 66 ГПК України зазначається, що
позов забезпечується, якщо невжиття
такого заходу може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду, тобто
забезпечення позову є засобом
запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів юридичної або фізичної особи
та гарантує виконання рішення
господарського суду.

Пункт 10 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики
застосування заходів забезпечення
позову» передбачає, що враховуючи, що
забезпечення позову застосовується як
гарантія задоволення законних вимог
позивача, господарський суд не повинен
скасовувати вжиті заходи до виконання
рішення або зміни способу його
виконання, за винятком випадків, коли
потреба у забезпеченні позову з тих чи
інших причин відпала або змінились
певні обставини, що спричинили
застосування заходів забезпечення
позову, або забезпечення позову
перешкоджає належному виконанню
судового рішення.

Згідно з ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Обґрунтування необхідності скасування
забезпечення позову полягає в
доказуванні обставин, з якими пов'язано
вирішення питання про скасування
забезпечення позову.

На думку апеляційного суду,
відповідачем не доведено належними
засобами доказування той факт, що
змінились обставини, які спричинили
застосування заходів забезпечення
позову щодо нього.

Таким чином, обставини, з якими була
пов'язана необхідність вжиття заходів
до забезпечення позову, не змінились та
не відпали, а отже підстав для
скасування заходів до забезпечення
позову згідно, вжитих ухвалою суду від
22.05.2013р., немає, що також узгоджується із
зазначеним у постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики
застосування заходів забезпечення
позову».

Справа слухалась з оголошеною в
судовому засіданні 28.10.2013р. перервою на
підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

29 грудня 2010р. між Публічним акціонерним
товариством «Ерде Банк», як
кредитодавцем, та Приватним
акціонерним товариством «Медичний
центр «Добробут», як позичальником, був
укладений «Договір зростання»
Кредитний договір №92-КЛ (кредитна
лінія), за умовами якого кредитодавець
надає позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
грошові кошти, на умовах, визначених
цим Договором та Додатковими
договорами/угодами до нього, що
складаються невід'ємну частину
Договору.

Статтею 1 Кредитного договору
передбачено, що кредит надається у
формі поновлюваної кредитної лінії з
максимальним лімітом кредитування в
сумі 27 500 000,00 грн. Максимальний ліміт
кредитування впродовж дії цього
Договору залишається без зміни. Термін
остаточного повернення кредиту 28.12.2011р.
включно. Процентна ставка за
користування кредитом 17 процентів
річних. Кредит надається позичальнику
на наступні цілі: поповнення обігових
коштів.

Згідно з п. 2.7. Кредитного договору
проценти за користування кредитом
сплачуються наступним чином: проценти,
нараховані за місяць відповідно до п.
2.6. цього Договору, позичальник
зобов'язаний сплачувати на рахунок,
відкритий у кредитодавцю, щомісяця не
пізніше 10 календарного числа місяця
наступного за тим, за який вони
нараховані. Проценти, нараховані за
місяць, в якому закінчується строк
користування кредитом, повинні бути
сплачені не пізніше дня остаточного
повернення кредиту, встановленого в п.
1.1.2. цього Договору. У випадку
дострокового припинення дії цього
Договору позичальник зобов'язаний в
день такого дострокового припинення
дії цього Договору сплатити
кредитодавцю проценти, нараховані за
фактичну кількість днів користування
кредитом у місяці, в якому достроково
припиняється дія цього Договору.

30.09.2011р. сторонами була укладена
Додаткова угода до Кредитного
договору, якою внесено зміни в п. 1.1.1.
Договору та зазначено в ньому, що
кредит надається у формі поновлюваної
кредитної лінії з максимальним лімітом
кредитування в сумі 29 468 222,00 грн.
Максимальний ліміт кредитування
впродовж дії цього Договору
залишається без зміни.

Додатковою угодою від 08.12.2011р. до
Кредитного договору сторони
домовились викласти п. 1.1.1. Кредитного
договору в новій редакції, зазначивши в
ньому, що кредит надається у формі
поновлюваної кредитної лінії з
максимальним лімітом кредитування в
сумі 33 800 000,00 грн. Максимальний ліміт
кредитування впродовж дії цього
Договору залишається без зміни.

Додатковою угодою від 28.12.2011р. позивач
та третя особа 1 внесли зміни в п. 1.1.2.
Договору, вказавши в ньому, що термін
остаточного повернення кредиту 27
червня 2012р. включно.

Згідно Додаткової угоди від 04.01.2012р. до
Кредитного договору сторони
домовились викласти п. 1.1.1. Кредитного
договору в новій редакції, вказавши, що
кредит надається у формі поновлюваної
кредитної лінії з максимальним лімітом
кредитування в сумі 35 800 000,00 грн.
Максимальний ліміт кредитування
впродовж дії цього Договору
залишається без зміни.

Згідно Додаткової угоди від 27.06.2012р. до
Кредитного договору сторони
домовились, що термін остаточного
повернення кредиту 26 серпня 2012р.
включно.

Додатковою угодою від 23.08.2012р. до
Кредитного договору сторони вказали,
що термін остаточного повернення
кредиту 30 жовтня 2012р. включно.

Згідно Додаткової угоди від 12.10.2012р.
визначено, що термін остаточного
повернення кредиту 30 жовтня 2013р.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити грошові кошти) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що однією із
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У відповідності до ч. 2 ст. 345
Господарського кодексу України
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

Частиною 1 ст. 1056 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Як свідчать матеріалів справи, позивач
належним чином виконав свої
зобов'язання перед позичальником -
відповідачем, та надав йому кредит.

У свою чергу відповідач неналежним
чином виконав свої зобов'язання,
передбачені Кредитним договором,
зокрема п. 3.3.13., в якому зазначено, що
позичальник (третя особа 1 у справі)
зобов'язаний протягом дії цього
Договору надавати кредитодавцю
(позивачеві у справі) щоквартально, не
пізніше 25 числа першого місяця
кварталу, наступного за звітним,
належним чином засвідчені (підписом
керівника (особи, що виконує обов'язки
керівника), головного бухгалтера (за
наявності) та відбитком печатки
підприємства): бухгалтерський баланс
(форма 1), звіт про фінансові результати
(форма 2), розшифровку дебіторської та
кредиторської заборгованості за
встановленою кредитодавцем формою;
довідки про рух коштів по всіх
рахунках, відкритих в інших банках
(надані та засвідчені обслуговуючими
банками); довідку про стан виконання
зобов'язань по кредитних договорах,
укладених з іншими банками.

Так, відповідач не виконала
зобов'язання по наданню позивачеві
бухгалтерського балансу, звіту про
фінансові результати, розшифровку
дебіторської та кредиторської
заборгованості, довідку про стан
виконання зобов'язань по кредитних
договорах, укладених з іншими банками,
за 3 квартал 2012р.

Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору
кредитодавець має право у разі
невиконання позичальником будь-якого
із зобов'язань, передбачених цим
Договором, вимагати погашення кредиту,
сплати процентів за фактичний час
користування кредитом, комісій та
штрафних санкцій, інших належних
платежів згідно з цим договором, а
позичальник зобов'язаний виконати цю
вимогу за реквізитами та у день, що
вказані кредитодавцем у письмовій
вимозі.

Отже, умовами Кредитного договору
передбачено право позивача у разі
невиконання відповідачем будь-якого із
зобов'язань, визначених Кредитним
договором, вимагати погашення кредиту,
сплати процентів за час користування
кредитом та інших сум, визначених п. 4.4.
Кредитного договору. При цьому
позичальник має виконати таку вимогу
кредитодавця у термін, вказаний у
вимозі.

Скориставшись правом, наданим п. 4.4.
Кредитного договору, позивач звернувся
до відповідача з листом від 20.12.2012р. №7498
з вимогою повернути в строк до 25.12.2012р.
непогашену суму наданого кредиту у
розмірі 30 273 178,00 грн.

Відповідач не виконав вимоги позивача
у строк до 25.12.2012р., отже з цієї дати
строк виконання зобов'язання
позичальника по сплаті непогашеної
суми кредиту є таким, що настав.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути
обумовлено не будь-яким, а лише
належним його виконанням. Під належним
виконанням зобов'язання розуміють
виконання належній особі, в належному
місці, в належний строк (термін), з
додержанням усіх інших вимог і
принципів виконання зобов'язання. Якщо
учасники зобов'язання порушують хоча б
одну з умов його належного виконання,
зобов'язання не припиняється, а
змінюється, оскільки в такому разі на
сторону, яка допустила неналежне
виконання, покладаються додаткові
юридичні обов'язки у вигляді
відшкодування збитків, сплати
неустойки тощо. Виконання таких
додаткових обов'язків, як правило, не
звільняє боржника від виконання
зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Позичальником за Кредитним договором
не надано суду доказів сплати
заборгованості по кредиту.

Таким чином, у позичальника -
Приватного акціонерного товариства
«Медичний центр «Добробут», за
«Договором зростання» Кредитним
договором №92-КЛ (кредитна лінія) від
29.12.2010р. існує заборгованість у розмірі
30 273 178,00 грн.

З огляду на те, що позичальник
прострочив виконання грошового
зобов'язання щодо повернення кредиту
позивачем нарахована сума пені за
період з 26.12.2012р. по 18.03.2013р. в розмірі 1 032
401,71 грн.

Право банку на стягнення з
позичальника суми пені в разі
невиконання умов Кредитного договору
передбачене п. 4.2. цього Договору.

Крім того, стаття 611 ЦК України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язань наступають наслідки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК
України, законом щодо окремих видів
зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій (неустойки,
штрафу, пені), зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

Згідно розрахунку розміру суми пені,
наявного в матеріалах справи, сума
пені, за несвоєчасне повернення
кредиту за період з 26.12.2012р. по 18.03.2013р.
складає 1 032 401,71 грн.

Разом з тим апеляційним судом не
приймаються доводи апелянтів -
відповідача та третьої особи у справі,
про те, що зобов'язання відповідача
перед позивачем за Кредитним договором
є таким, що припинилося у зв'язку з
поєднанням боржника та кредитора в
одній особі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановленим договором або
законом.

У відповідності до ст. 606 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється поєднанням боржника і
кредитора в одній особі.

Названа стаття Цивільного кодексу
України встановлює підставу
припинення цивільно-правового
зобов'язання, що не залежить від волі
сторін, і відбувається в тому випадку,
коли боржник за зобов'язанням отримує в
ньому право вимоги і стає кредитором
стосовно самого себе. Слід відмітити,
що при цьому зникає один із суб'єктів
правовідношення, у зв'язку з чим
припиняється і саме правовідношення.
Припинення зобов'язання за цією
підставою між юридичними особами, що
були в ньому, відповідно, боржником і
кредитором, може мати місце, наприклад,
при їх припиненні з правонаступництвом
у формі злиття.

У випадку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Медичний центр
«Добробут» має місце дія цього
товариства, спрямована на припинення
зобов'язання шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Так, згідно Договору відступлення
права вимоги від 05.03.2013р., укладеного
між відповідачем та третьою особою, ТОВ
«Супермаркет вантажної техніки
«Автек» передає, а ПАТ «Медичний центр
«Добробут» набуває право вимоги
частини зобов'язання, належного
первісному кредиторові і стає
кредитором за Договором строкового
банківського вкладу (депозиту) №19/10-USL
від 19.10.2010р., укладеного між ТОВ
«Супермаркет вантажної техніки
«Автек» та ПАТ «Ерде Банк».

Таким чином, відповідач згідно
Договору відступлення права вимоги від
05.03.2013р. набув право вимоги до ПАТ «Ерде
Банк», яке виникло з Договору
строкового банківського вкладу
(депозиту).

Як правильно зазначив господарський
суд, направлення відповідачем
позивачеві заяви про припинення
зобов'язань є за своєю правовою
природою дією, спрямованою на
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції також
відзначив, що враховуючи положення ст.
602 Цивільного кодексу України та
зважаючи на те, що станом на час
звернення із заявою про припинення
зобов'язання позивач перебував у
процесі ліквідаційної процедури, то до
відносин щодо погашення
заборгованості необхідно
застосовувати положення Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб», якими
виключається можливість задоволення
вимог окремого кредитора позачергово,
зокрема шляхом проведення зарахування
вимог. З таким висновком погоджується і
судова колегія апеляційного суду.

Отже, виходячи з наведеного, позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача на його користь
заборгованості в розмірі 31 305 579,71 грн.,
з яких 30 273 178,00 грн. заборгованість з
повернення кредиту та 1 032 401,71 грн. пеня.

Стосовно неправомірного, як на думку
відповідача та третьої особи, визнання
судом першої інстанції п. 7.5. статті 7
«Договору зростання» Кредитного
договору №92/12-КЛ від 29.12.2010р.
апеляційний суд зазначає таке.

У відповідності до п. 7.5. «Договору
зростання» Кредитного договору №92/!2-КЛ
від 29.12.2010р. сторони передбачили, що
спори та розбіжності щодо виконання
умов цього Договору вирішуються
сторонами шляхом переговорів. У разі
недосягнення взаємних домовленостей
шляхом переговорів, всі спори, які
можуть виникнути при виконанні (чи
невиконанні) даного Договору, сторони
зобов'язуються передати виключно на
вирішення Постійно діючому
третейському суду при Всеукраїнській
громадській організації «Захисту прав
споживачів фінансових послуг»
(свідоцтво про реєстрацію постійно
діючого третейського суду №066-т.с. від
09.08.2010р.) у відповідності з його
регламентом. Сторони дійшли згоди, що в
разі звернення до постійно діючого
третейського суду, спір буде
вирішуватись в складі одного
третейського судді, призначення якого
доручають Голові суду. Сторони
зобов'язуються у добровільному порядку
виконати прийняте Третейським судом
рішення.

Рішенням, яке оспорюється відповідачем
та третьою особою, було визнано
недійсним пункт 7.5. статті 7 «Договору
зростання» Кредитного договору №92/12-КЛ
від 29.12.2010р.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право визнати недійсним
повністю чи у певній частині пов'язаний
з предметом спору договір, який
суперечить законодавству.

Таким чином, пункт 1 передбачає право
господарського суду визнати недійсним
повністю чи в певній частині пов'язаний
із предметом спору договір, який
суперечить законодавству. У даному
випадку мається на увазі ситуація, коли
визнання недійсним договору не є
предметом позову, тобто позовна вимога
не полягає у визнанні договору
недійсним. Договір повинен бути лише
пов'язаним із предметом спору, тобто
позовна вимоги грунтується на
договорі, що його суд може визнати
недійсним з власної ініціативи.

Оскільки можливість чи не можливість
розгляду даного спору в господарському
суді залежало від законності положень
п. 7.5. Кредитного договору, то
господарський суд, перевіривши даний
пункт на відповідність вимогам закону,
встановив суперечність його
законодавству, зокрема п. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо розгляду
справи незалежним і безстороннім
судом, з чим погоджується і судова
колегія апеляційного суду.

Так, як вбачається із статуту
Всеукраїнської громадської
організації «Захисту прав споживачів
фінансових послуг», протоколу
загальних зборів №1 від 18.09.2009р. та
наказу від 18.09.2009р., головою громадської
організації, при якій створено
третейський суд, є Демчак Руслан
Євгенійович, який також є одним із
співзасновників цієї організації.

Відповідно до п.п. 1.2. Статуту
Приватного акціонерного товариства
«Медичний центр «Добробут» громадянин
Демчак Р.Є. є власником 1 000 простих
іменних акцій цього товариства, а
згідно виписки про стан власників
іменних цінних паперів ПАТ «Ерде банк»
№21877 від 18.12.2012р. Демчак Р.Є. є власником
пакету акцій, що становить 37,6181%
статутного капіталу ПАТ «Ерде Банк».

Отже, апеляційний суд підтримує
позицію суду першої інстанції стосовно
того, що в даному випадку Постійно
діючий третейський суд при
Всеукраїнській громадській
організації «Захисту прав споживачів
фінансовий послуг» не може
розглядатися як неупереджений та
безсторонній суд при вирішенні спорів,
стороною в яких є ПАТ «Ерде Банк».

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 15.07.2013 р. у даній справі
є таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Медичний
центр «Добробут» залишити без
задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Супермаркет вантажної автотехніки
«Автек» залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста
Києва від 15.07.2013р. у справі №910/26189
залишити без змін.

4. Справу №910/26189 повернути до
Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця