ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.2014 Справа № 920/210/14

Господарський суд Сумської області, у
складі судді Зайцевої І.В. при
секретарі судового засідання Буренко
Я.В., розглянувши матеріали справи №
920/210/14

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Суми,

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2,

м. Суми,

про стягнення 30 778 грн. 16 коп.,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: не з'явився;

Суть спору: позивач подав позовну
заяву, в якій просить суд стягнути з
відповідача 30 778 грн. 16 коп., в тому числі
28 319 грн. 00 коп. заборгованості за
поставлений товар відповідно до
укладеного між сторонами договору
поставки № 2507-13 від 25.07.2013 року, 1 909
грн. 40 коп. пені відповідно до п.8.4.
договору, 112 грн. 17 коп. інфляційних
збитків, 437 грн. 59 коп. 3 % річних.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, обґрунтованого письмового
відзиву на позовну заяву не подав.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачу та відповідачу для підготовки
до судового засідання та подання
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
оцінивши надані докази, суд встановив:

25 липня 2013 року між сторонами було
укладено договір поставки № 2507-13, за
умовами якого позивач зобов`язується
передати у власність відповідача, а
останній зобов'язується прийняти та
оплатити на умовах даного договору
товар, асортимент, обсяг (кількість),
ціна, рік випуску, країна -виробник,
технічні та інші вимоги до якого
визначаються у специфікації, які є
невід`ємною частиною договору.

Згідно зі специфікацією № 1 від 25.07.2013
року позивач зобов'язався поставити
відповідачеві товар загальною суму 28 319
грн. 00 коп.

Матеріалами справи, зокрема,
видатковою накладною № 61 від 26.07.2013
року, підтверджується факт поставки
позивачем відповідачу товару на
загальну суму 28 319 грн. 00 коп. (а.с. 11).
Також 26 липня 2013 року позивачем було
виставлено відповідачеві рахунок на
оплату № 88.

Відповідно до пункту 4.1. договору,
відповідач здійснює оплату у розмірі
100% вартості замовленого товару після
отримання рахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
порушив взяті на себе зобов'язання та
всупереч умовам укладеного між
сторонами договору не оплатив
поставлений товар, в зв'язку з чим у
нього виникла заборгованість перед
позивачем в сумі 28 319 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статей 526, 629 Цивільного кодексу
України, пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається; договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено факт поставки
позивачем відповідачу товару на
загальну суму 28 319 грн. 00 коп., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

Проте, в порушення умов укладеного
договору та вимог статей 526, 629
Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України,
відповідач не розрахувався за
поставлений товар, чим порушив права та
охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно з положеннями статті 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 цього ж Кодексу,
визначено, якщо в зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Оскільки відповідач не здійснив
розрахунку за отриманий товар,
позивачем 2 жовтня 2013 року та 12 грудня
2013 року направлялись відповідачеві
претензії з проханням протягом 10
банківських днів з моменту отримання
претензії сплатити заборгованість.
Додатком до вищезазначених претензій
був рахунок № 88 від 26.07.2013 року. Проте,
відповіді на претензію відповідач не
надав, заборгованість не погасив.

Відповідачем не подано ні доказів
сплати боргу, ні аргументованих
заперечень проти вимог позивача, тому
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 28 319 грн. 00 коп.
заборгованості за отриманий товар суд
вважає обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 8.4 договору, у
випадку прострочення оплати товару,
позивач має право вимагати від
відповідача сплати на користь позивача
штрафної санкції в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
цей період.

Як вбачається з вищезазначеного пункту
договору, мова йде про стягнення пені
як різновиду штрафних санкцій, так як у
відповідності до пункту 3 статті 549
Цивільного кодексу України, пеня -
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, не виконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» №
2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня.

Згідно з поданим розрахунком,
відповідачеві нарахована пеня за
несвоєчасну оплату товару в сумі 1 909
грн. 40 коп. (а.с. 4).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Згідно з поданим позивачем розрахунком
3% річних складають 437 грн. 59 коп.,
інфляційні збитки - 112 грн. 17 коп. за
період з 27 липня 2013 року по 30 січня 2014
року. (а.с. 3-4).

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений судом факт неналежного
виконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо повної та своєчасної
оплати отриманого товару, позовні
вимоги підлягають задоволенню шляхом
стягнення з відповідача 28 319 грн. 00 коп.
заборгованості за поставлений товар, 1
909 грн. 40 коп. пені, 437 грн. 59 коп. 3 %
річних та 112 грн. 17 коп. інфляційних
збитків.

Виходячи з фактичних обставин даної
справи, враховуючи, що спір між
сторонами виник в результаті
неправомірних дій відповідача, а саме,
не повної та несвоєчасної оплати
поставленого товару, суд дійшов
висновку про відшкодування позивачеві
суми сплаченого судового збору в
розмірі 1 827 грн. 00 коп. за рахунок
відповідача відповідно до вимог ст. ст.
44, 49 Господарського процесуального
кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 44, 49, 81, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) 28 319 грн. 00
коп. заборгованості за поставлений
товар, 1 909 грн. 40 коп. пені, 112 грн. 17 коп.
інфляційних збитків, 437 грн. 59 коп. 3%
річних та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.03.2014 року.

Суддя
І.В. Зайцева