ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

14.03.2014 Справа № 901/223/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк»

до відповідача - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

про стягнення 16462,85 грн.

Суддя Гаврилюк М.П.

Представники:

від позивача - не з'явився.

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» звернувся до
Господарського суду Автономної
Республіки Крим із позовною заявою до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в
якій просить суд стягнути з
відповідача на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» заборгованість за
договором №б/н від 27.10.2011 в розмірі 16462,58
грн., з яких 11300,00 грн. - заборгованість
за кредитом, 3305,71 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
1043,27 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 813,60
грн. - заборгованість по комісії за
користуванням кредитом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем 27.10.2011 було підписано
заяву про відкриття поточного рахунку,
згідно якої він приєднався до «Умов та
правил надання банківських послуг»,
які, разом із заявою, складають договір
банківського обслуговування від 27.10.2011.
Свої зобов'язання за вказаним
договором відповідач не виконує
належним чином, у зв'язку з чим станом
на 19.12.2013 за ним виникла заборгованість
в розмірі 16462,58 грн.

Справа слуханням відкладалася у
зв'язку з нез'явленням у судове
засідання відповідача.

14.01.2014 відповідач у судове засідання не
з'явився, явку уповноваженого
представника не забезпечив, відзив не
надав, про дату та час розгляду справи
був повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення ухвали суду (а.с.50).

Оскільки явка в судове засідання,
згідно зі статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України - це
право, а не обов'язок сторін, справа
може розглядатися без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином суд вважає можливим
розглядати справу за відсутністю
представників сторін за наявними
документами, які містяться у
матеріалах справи у порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, суд

ВСТАНОВИВ:

27.10.2011 Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 було підписано заяву про
відкриття поточного рахунку (а.с. 28),
відповідно якій відповідач приєднався
до «Умов та правил надання банківських
послуг», Тарифів Банку, що розміщені в
мережі Інтернет на сайті http://privatbank. ua,
які разом із заявою складають Договір
банківського обслуговування № б/н від
27.10.2011 та взяв на себе зобов'язання
виконувати умови договору.

Відповідно до договору відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному
вигляді через встановлені засоби
електронного зв'язку Банку і Клієнта
(системи клієнт-банк, інтернет клієнт
банк, sms - повідомлення або інших), що
визначено і врегульовано «Умовами та
правилами надання банківських послуг»
(далі - Умови).

Пунктом 3.18.1.16. Умов передбачено, що при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до «Умов і правил надання
банківських послуг» (або у формі «Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки» або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт- банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом «першого» підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
електронний цифровий підпис» -
Електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

Частиною 2 статті 639 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до пунктів 3.18.1.1. - 3.18.1.3. Умов
- кредитний ліміт на поточний рахунок
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про
розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта
на свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта. Кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплати
процентів та винагороди.

Згідно з пунктом 3.18.1.8 Умов, проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до «Умов і правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - «Угода»).

Пункт 3.18.1.6. Умов зазначає, що Ліміт може
бути змінений Банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
Банку. Підписавши Угоду, Клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
Ліміту проводиться Банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення Клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
11300,00 грн., що підтверджується
відповідною довідкою (а.с. 39).

Відповідно до розділу Умов 3.18.4. яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (далі - «період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулению»),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
Банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
Банківських послуг, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Під «непогашенням кредиту» мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи,
заборгованість за кредитом, процентам
за користування кредитом та комісією
за користування кредитом, відповідачем
не погашалась, в зв`язку з чим за
відповідачем числиться:
заборгованість за кредитом в сумі 11300,00
грн.; 3305,71грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
813,60 грн.. - заборгованість по комісії за
користуванням кредитом.

Несплата вказаних сум стала підставою
для звернення позивача з позовом до
суду.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На дату розгляду справи відповідачем
не представлено належних доказів
сплати заборгованості, не надано
спростувань розрахунку заборгованості
позивача.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі статтею 345 Господарського
кодексу України, кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі (стаття 345 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що
розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Дані правові положення повністю
узгоджуються з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Таким чином, суд дійшов висновку про
обґрунтованість та задоволення
позовних вимог в цієї частині.

Також, позивачем нараховані 1043,27 грн.
пені, яка також підлягає стягненню, з
огляду на наступне.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231
названого Кодексу законом щодо окремих
видів зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

Приписами пункту 6 вказаної статті
унормовано, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законодавством або договором.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань регулюються Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» N 543/96-ВР від 22 листопада
1996 року.

Статями 1, 3 цього Закону встановлено, що
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до 3.18.5.1 Умов - При порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п.п.
3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п., п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п., п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5,
3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3 від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Згідно з пунктом 3.18.5.4. «Умов та правил
надання банківських послуг»
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано клієнтом.

При цьому, відповідно до положень
«Внутрішньої політики банку» (витяг з
яких знаходиться у матеріалах справи)
розрахунок пені здійснюється за
кількість днів користування
кредитними коштами, виходячи з 360 днів
на рік, що також узгоджується з п. 1.1.5.21
«Умов і правил надання банківських
послуг».

Виходячи з цього, суд погоджується з
розрахунком пені позивача та
задовольняє позовні вимоги у цій
частині.

У відповідності зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовій збір у розмірі 1827,00 грн.
покладається на відповідача.

У судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення. Повне
рішення складено 19.03.2014.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 49, 82, 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк»
заборгованість за договором №б/н від
27.10.2011 в розмірі 16462,58 грн., з яких 11300,00
грн. - заборгованість за кредитом, 3305,71
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1043,27 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 813,60 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом, а також
судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
М.П. Гаврилюк