ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р.
Справа № 3/139

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

Головуючого-судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Давид Л.Л.,

Юрченко Я.О.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
від 08.01.2014 р. за № 27/08 (вх. № 01-05/324/14 від
20.01.2014 р.),

на ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року

за скаргою: Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,
м. Київ,

на дії: Відділу примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області, м. Чернівці,

про: визнання неправомірними дії
головного державного виконавця ВПВР
Управління ДВС ГУЮ у Чернівецькій
області Саінчука Є.В., щодо визнання
вартості нежитлових приміщень № 20
загальною площею 59,50 кв. м., квартири № 21
загальною площею 92,40 кв. м., квартири № 22
загальною площею 90,90 кв. м. та паркінгів
для автомобілів № 39, 40, 41, 42, 43
розташованих за адресою: м. Чернівці,
вул. Салтикова-Щедріна, № 18 та
зобов'язати його в межах виконавчого
провадження провести повторну оцінку
даних об'єктів.

у справі № 3/139 (суддя О.В.Гончарук),

порушеній за позовом

Позивача: Відкритого акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,
м. Київ,

До відповідача: Малого приватного
підприємства «Фенікс», м. Чернівці,

Про: стягнення 4108334,89 грн.
заборгованості.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивача: Стащук О.М. - п/к
за довіреністю б/н від 04.02.2014р.;

від відповідача: не прибув;

від відділу примусового виконання
рішень: не прибув.

Права та обов'язки сторін визначені ст.
ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань
про відвід суддів - не надходило.

Представник апелянта/позивача подав
клопотання про нездійснення технічної
фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП "Документообіг господарських
судів" від 20.01.2014р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням В.о. Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
21.01.2014р. у склад колегії для розгляду
справи № 3/139 господарського суду
Чернівецької області введено суддів -
Л.Л. Давид та Я.О. Юрченка.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.01.2014 року
скаржнику відновлено строк для подання
апеляційної скарги та ухвалою від
21.01.2014 р. прийнято апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» від 08.01.2014 р.
за № 27/08 (вх. № 01-05/324/14 від 20.01.2014 р.) до
провадження та розгляд скарги
призначено на 05.02.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені рекомендованою поштою
(докази - оригінали повідомлень про
вручення знаходяться в матеріалах
справи)(том ХІ, а. с. 149-151).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014 р. з
метою повного, об'єктивного та
всебічного дослідження обставин
справи, які мають значення для
вирішення даного спору, за клопотанням
апелянта/стягувача: ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» продовжено строк розгляду
спору на 15 (п'ятнадцять) днів та розгляд
справи було відкладено на 19.02.2014 р., про
що сторони були належним чином
повідомлено згідно Інструкції з
діловодства в господарських судах
України.

З підстав зазначених в ухвалі
Львівського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 р.
розгляд справи було відкладено на
05.03.2014 р. та продовжено строк розгляду
спору на 15 (п'ятнадцять) днів (у зв'язку
із складною суспільно-політичною
ситуацією в країні).

В судове засідання 05.03.2014 р. представник
апелянта/позивача прибув, надав
пояснення аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі, доводи наведені в
апеляційній скарзі підтримав, просить
апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу
місцевого суду від 26.12.2013 р. скасувати
та постановити нову ухвалу, якою
визнати неправомірними дії державного
виконавця ВПВР Управління ДВС ГУЮ у
Чернівецькій області Саінчука Є.В.,
щодо визнання вартості нежитлових
приміщень № 20, 21 та 22, що знаходяться у
м. Чернівці по вул. Салтикова-Щедріна, 18
та зобов'язати його в межах виконавчого
провадження провести повторну оцінку
даного майна.

Представник відповідача в дане судове
засідання - не прибув, про причини не
прибуття не повідомив, був належним
чином повідомлений про день, час та
місце розгляду справи рекомендованою
кореспонденцією. 04.02.2014 р. за вх. №
01-04/641/14 відповідачем через канцелярію
суду подано Заперечення на апеляційну
скаргу № 1/02-01 від 29.01.2014 р. в якому
зазначає, що ухвала місцевого суду від
26.12.2013 р. у справі № 3/139 прийнята
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» та п. 1
постанови № 6 Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. «Про судове рішення» у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, відтак у
запереченні на апеляційну скаргу
просить суд відмовити ПАТ Банк
«Фінанси та Кредит» у задоволенні
апеляційної скарги № 27/08 від 08.01.2014 р.

Від відділу примусового виконання
судових рішень представник не прибув,
про причини - не повідомив, був
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи рекомендованою
кореспонденцією. 03.02.2014 р. за вх. №
01-04/588/14 державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Є.Саінчуком, через канцелярію суду,
подано Відзив на апеляційну скаргу №
205/03-14 від 29.01.2014 р., в якому просить,
апеляційну скаргу ПАТ Банк «Фінанси та
Кредит» відхилити, ухвалу місцевого
суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Частиною другою статті 102 ГПК України
визначено, що апеляційна скарга на
ухвалу місцевого господарського суду
розглядається протягом п'ятнадцяти
днів з дня постановлення ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 р. участь
повноважних представників
обов'язковою не визнавалась, крім того,
сторін було належним чином повідомлено
про день, час та місце розгляду справи.

Крім того, нормами чинного
законодавства України не обмежено коло
осіб, які можуть представляти особу в
судовому процесі. Тому неможливість
представника відповідача та відділу
примусового виконання судових рішень
бути присутнім у судовому засіданні не
перешкоджає реалізації права учасника
можливості скористатися правами ст. 28
ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2.
постанови Пленуму ВГС України від
26.12.2011 року № 18 передбачено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки,
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Згідно статті 99 ГПК України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення (ухвали) в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає розглянути справу № 3/139 по суті
без участі представника відповідача та
представника відділу примусового
виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи подані відповідно до частини
третьої ст. 106 ГПК України та наявні в
ній докази, перевіривши правильність
застосування матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що ухвалу місцевого господарського
суду слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення,
виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 26.12.2013 року у
справі № 3/139 (суддя О.В.Гончарук) скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» відхилено
(пункт перший резолютивної частини)
(том ХІ, а. с. 137-139).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого
суду апелянт/позивач (Публічне
акціонерне товариство «Банк «Фінанси
та Кредит») звернувся до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, просить скасувати
ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 26.12.2013 р. та
постановити нову ухвалу, якою визнати
неправомірними дії державного
виконавця ВПВР Управління ДВС ГУЮ у
Чернівецькій області Саінчука Є.В.,
щодо визнання вартості нежитлових
приміщень № 20, 21 та 22, що знаходяться у
м. Чернівці по вул. Салтикова-Щедріна, 18
та зобов'язати його в межах виконавчого
провадження провести повторну оцінку
даного майна.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
місцевим господарським судом порушено
норми матеріального права, оскільки,
ухвала місцевого суду прийнята з
неповним з'ясуванням дійсних обставин,
що мають значення для даної справи.
Вважає, що державним судовим
виконавцем з примусового виконання
судових рішень не вірно визначено
вартість нежитлових приміщень за
звітом про оцінку майнового комплексу
як цілісного, оскільки дані приміщення
знаходяться на різних поверхах не
житлових приміщень та не є цілісним
майновим комплексом, а відтак на думку
скаржника дана оцінка є завищеною.

Крім того, скаржник в апеляційній
скарзі звертає увагу суду на те, що
оцінювачем проводилась оцінка окремих
приміщень на різних поверхах
багатоквартирного житлового будинку,
що самовільно іпотекодавцем
переобладнані у нежитлові, які аж ніяк
не можуть забезпечити проведення
окремої господарської діяльності на
постійній основі, отже не є цілісним
майновим комплексом.

Також апелянт вважає, що оцінювачем
невірно, необґрунтовано застосовано
дані коригувань коефіцієнтів, що
призвело до суттєвого (подекуди 50 %)
збільшення вартості об'єктів, які
підлягали оцінюванню.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає,
що оціночні приміщення, які були
безпідставно та необґрунтовано
завищені в оціночному понятті є
настільки високі, що не притаманні не
тільки для м. Чернівці, але й для м.
Києва, відтак право Банку, як кредитора,
порушено ще й тим, що за такими високими
цінами дане майно не буде продано з
прилюдних торгів, а Банк не зможе
скористатися своїм правом взяти дане
майно на баланс, оскільки ця операція є
завідомо збитковою, однак такі
обставини місцевим судом не було взято
до уваги та не дано їм жодної оцінки.

Також зазначає, що у скарзі на дії
державного виконавця зверталась увага
на те, що основним підходом до
визначення ринкової вартості є
порівняльний підхід, який ґрунтується
на аналізі цін продажу (пропозиції)
аналогічного чи подібного майна,
ідентичних або аналогічних
оцінюваному на первинному чи
вторинному ринках, з відповідним
коригуванням, що враховує відмінності
між об'єктом порівняння та об'єктом
оцінки.

Як встановлено місцевим господарським
судом, рішенням господарського суду
Чернівецької області від 09.03.2010
задоволено позов Відкритого
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до Малого
приватного підприємства «Фенікс» про
стягнення 4108334,89 грн. кредитної
заборгованості, з яких: 3430000,00 грн.
основний борг, 254433,91 грн. проценти за
користування кредитними коштами, 307371,54
грн. пеня за прострочення сплати за
кредитом та 116529,44 грн. пеня за
прострочення сплати процентів.

Постановами Львівського апеляційного
господарського суду від 17.09.2012 р. та
Вищого господарського суду України від
12.02.2013 р. рішення місцевого
господарського суду від 09.03.2010 р.
залишено без змін.

При цьому, у зв'язку з набранням
рішенням законної сили, 02.10.2012 р.
господарським судом Чернівецької
області видано наказ № 3/139 про
примусове виконання рішення щодо
стягнення з Малого приватного
підприємства «Фенікс» на користь
Відкритого акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» 4108334,89 грн.
кредитної заборгованості.

12 жовтня 2012 року Відділом примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області винесено постанову ВП № 34683492
про відкриття виконавчого провадження
за наказом № 3/139 від 02.10.2010.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач/стягувач 19 листопада 2013 року
звернувся до господарського суду
Чернівецької області із скаргою на дії
органу ДВС в якій просить суд: визнати
неправомірними дії головного
державного виконавця ВПВР Управління
ДВС ГУЮ у Чернівецькій області
Саінчука Є.В., щодо визнання вартості
нежитлових приміщень № 20 загальною
площею 59,50 кв. м., квартири № 21 загальною
площею 92,40 кв. м., квартири № 22 загальною
площею 90,90 кв. м. та паркінгів для
автомобілів № 39, 40, 41, 42, 43 розташованих
за адресою: м. Чернівці, вул.
Салтикова-Щедріна, № 18 та зобов'язати
його в межах виконавчого провадження
провести повторну оцінку даних
об'єктів.

Отже з прохальної частини
вищезазначеної скарги вбачається, що
предметом розгляду даної скарги є
правомірність дій державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернівецькій
області, щодо визначення вартості
нежитлових приміщень № 20 загальною
площею 59,50 кв.м., квартири № 21 загальною
площею 92,40 кв.м, квартири № 22 загальною
площею 90,90 кв.м та паркінгів для
автомобілів № 39, 40, 41, 42, 43, розташованих
за адресою: м. Чернівці, вул.
Салтикова-Щедріна, № 18.

Як вбачається з Акту опису й арешту
майна (том XI, а. с. 130-135), 30.07.2013 державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області у присутності понятих та
представника боржника складено Акт
опису й арешту майна, в якому описано
цілісний майновий комплекс за адресою:
м. Чернівці, вул. Салтикова-Щедріна, 18,
що складається з офісних приміщень № 20,
21, 22, загальною площею 338,00 м. кв. та
паркінгів для автомобілів № 39, 40, 41, 42, 43.

22 серпня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову ВП № 34683492 (том XI, а.с.
129) про призначення експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання Джумачук В.М., свідоцтво
№ 4556 від 11.11.2006, копії якої надіслано
експерту до виконання та сторонам
виконавчого провадження (в т.ч.
стягувачу - лист від 23.08.2013 № 2508/03-13) (том
XI, а. с. 128).

Колегія суддів зазначає, що
вищезазначений Акт опису й арешту
майна та постанова виконавчого
провадження про призначення експерта
сторонами не оскаржувалась, такі
докази в матеріалах справи відсутні,
сторонами, в т.ч. апелянтом - не подані.

З матеріалів справи вбачається, що
оцінку майнового комплексу здійснено
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Буковина-Експерт»,
відтак, станом на 11.10.2013 р. вартість
цілісного майнового комплексу за
адресою м. Чернівці, вул.
Салтикова-Щедріна, № 18, який
складається з приміщень № 20, 21, 22 та
паркінгів для автомобілів № 39, 40, 41, 42, 43,
становить 5594990 грн. без врахування ПДВ
(том XI, а. с. 120-124), про що листом від 05.11.2013
р. за № 3182/03-13 повідомлено сторін
виконавчого провадження, в т.ч.
апелянта (том XI, а. с. 119).

Не погоджуючись із Звітом про оцінку
майнового комплексу, що належить МПП
«Фенікс», боржник/відповідач листом
вих. № 8/02-01 від 04.11.2013 р. (том XI, а.с. 116)
звернувся до головного державного
виконавця ВДВС у Чернівецькій області
Саінчука Є.В. з заявою у якій
заперечував вищезазначену оцінку
майна та просив призначити
рецензування звіту про оцінку майна.

У зв'язку із вищенаведеним, 05 листопада
2013 року державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління і юстиції
у Чернівецькій області винесено
Постанову про призначення експерта,
суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання (рецензента) -
Худака Я.І. (сертифікат № 14037/10 від
27.11.2012) (том XI, а.с. 115).

Місцевим судом встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що 08
листопада 2013 року (відмітка державного
виконавця про отримання рецензії) на
адресу відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області надійшла Рецензія на звіт про
оцінку майна, згідно з якою рецензент
робить висновок, що виконавцем та
оцінювачем проведена незалежна оцінка
об'єкта у відповідності до правових
вимог провадження професійної
оціночної діяльності. Звіт в цілому
відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна, але має незначні недоліки, що не
вплинули на достовірність оцінки.

На підставі вищенаведеного, Відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області листом за № 3182/03-13
від 05.11.2013 р. сторін за виконавчим
провадженням № 34683492 було повідомлено,
що у відповідності до статті 58 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право подати державному
виконавцю заперечення у десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.

Місцевим судом встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що 11
листопада 2013 року до відділу
примусового виконання рішень
управління юстиції у Чернівецькій
області надійшла заява гр. Столяренко
В.О. - представника стягувача за
довіреністю, про надання можливості
ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження та зняти копії
документів. Цього ж дня вказаний
представник з матеріалами виконавчого
провадження був ознайомлений та копії
документів отримав про що свідчить
відповідна відмітка в заяві (том XI, а.с.
112).

Відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області листом № 3338/03-13
від 13 листопада 2013 року направлено
сторонам виконавчого провадження
повідомлення про результати рецензії.
Одночасно державним виконавцем
повідомлено сторони виконавчого
провадження, що у відповідності до
статті 58 Закону України «Про виконавче
провадження», у разі незгоди з оцінкою,
визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення (том XI, а.с.
111).

За приписами статей 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у ньому,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до законів
України, а також рішеннями, що
підлягають примусовому виконанню.

У Законі України «Про виконавче
провадження» визначено загальний
порядок примусового виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
до якого, зокрема, віднесено пошук
майна боржника, арешт коштів на
рахунках в банківських установах,
оцінка майна та його реалізація на
прилюдних торгах (статті 40, 57, 58, 62 цього
Закону).

За приписами статті 121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби, щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

У пункті 9.10. Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
зазначено, що визначення вартості,
оцінка майна боржника (стаття 58 Закону
України «Про виконавче провадження») є
процесуальною дією державного
виконавця, незалежно від того, яка
конкретно особа (сам державний
виконавець чи залучений ним суб'єкт
оціночної діяльності) здійснювала
відповідні дії, так само як і від того,
ким здійснювалося рецензування звіту
про оцінку майна. Тому сторони
виконавчого провадження мають право
оскаржувати таку оцінку, визначену за
результатами рецензування, до
господарського суду в процесуальному
порядку, передбаченому статтею 121-2
Господарського процесуального кодексу
України.

Разом з тим, як зазначається у цій
постанові, у розгляді скарг стягувача
чи боржника на дії органу Державної
виконавчої служби, пов'язані з арештом
і вилученням майна та його оцінкою,
господарський суд перевіряє
відповідність цих дій приписам статей
57, 58 Закону України «Про виконавче
провадження», що й має місце у даному
випадку, оскільки стягувачем
оскаржуються виключно дії органу ДВС,
пов'язані з оцінкою (визначенням
вартості) майна.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
нерухомого майна державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні».

Згідно з частиною 3 статті 58 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем.

У відповідності до частини 4 статті 58
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі заперечення однією
із сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна. У
разі незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право оскаржити її в судовому
порядку в десятиденний строк з дня
отримання відповідного повідомлення.

За приписами статті 13 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» рецензування звіту про оцінку
майна (акта оцінки майна) здійснюється
на вимогу особи, яка використовує
оцінку майна та її результати для
прийняття рішень, у тому числі на
вимогу замовників (платників) оцінки
майна, органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
судів та інших осіб, які мають
заінтересованість у неупередженому
критичному розгляді оцінки майна, а
також за власною ініціативою суб'єкта
оціночної діяльності. Підставою для
проведення рецензування є письмовий
запит до осіб, які відповідно до цієї
статті мають право здійснювати
рецензування звіту про оцінку майна
(акта оцінки майна). Рецензування звіту
про оцінку майна (акта оцінки майна)
може виконувати оцінювач, який має не
менш ніж дворічний досвід практичної
діяльності з оцінки майна, експертні
ради, що спеціально створені
саморегулівними організаціями
оцінювачів з метою контролю за якістю
оцінки майна, яка проводиться
оцінювачами - членами саморегулівної
організації, оцінювачі, які мають не
менш ніж дворічний досвід практичної
діяльності з оцінки майна та працюють у
Фонді державного майна України, а також
інших органах, зазначених у статті 5
цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
для проведення оцінки нерухомого
майна, транспортних засобів,
повітряних, морських, річкових суден та
майна, вартість якого перевищує сто
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, державний виконавець залучає
суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який здійснює
свою діяльність відповідно до Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні».

У відповідності до статті 5 вказаного
Закону, суб'єктами оціночної
діяльності є: суб'єкти господарювання -
зареєстровані в установленому
законодавством порядку фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, а
також юридичні особи незалежно від їх
організаційно-правової форми та форми
власності, які здійснюють господарську
діяльність, у складі яких працює хоча б
один оцінювач, та які отримали
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до цього Закону;
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, які отримали
повноваження на здійснення оціночної
діяльності в процесі виконання функцій
з управління та розпорядження
державним майном та (або) майном, що є у
комунальній власності, та у складі яких
працюють оцінювачі.

Стаття 6 зазначеного Закону встановлює,
що оцінювачами можуть бути громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства, які склали
кваліфікаційний іспит та одержали
кваліфікаційне свідоцтво оцінювача
відповідно до вимог цього Закону.

Сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання у
відповідності до статті 18 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» є документом, що засвідчує
право суб'єкта оціночної діяльності на
внесення його до Державного реєстру
суб'єктів оціночної діяльності, які
здійснюють оціночну діяльність у формі
практичної діяльності з оцінки майна
та які визнані суб'єктами оціночної
діяльності за напрямами оцінки майна,
що в ньому зазначені.

Отже, беручи до уваги вище викладене
головний державний виконавець не є
суб'єктом господарювання з оціночної
діяльності - з оцінки нерухомого майна,
а діє у межах та спосіб визначених
Законами України «Про виконавче
провадження», «Про державну виконавчу
службу».

Крім того, державним виконавцем у
передбачений законом термін та спосіб
було призначено експертів: експерт
Джумачук (ТОВ «Буковина-Експерт»;
Сертифікат Фонду державного майна
України суб'єкта оціночної діяльності
№10024/10 від 13.10.2010року (дія включно
до11.10.2013року) та експерт-рецензент
Худяк Я.І.(Сертифікат Фонду державного
майна України суб'єкта оціночної
діяльності №14037/10 від 27.11.2012року строк
дії до 27 листопада 2015 року) для
проведення експертної оцінки майна та
проведення рецензії звіту оцінки
майна.

Отже, як уже було зазначено вище, 22
серпня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову ВП № 34683492 (том XI, а.
с. 129) про призначення експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання Джумачук В.М., свідоцтво
№4556 від 11.11.2006, копії якої надіслано
експерту до виконання та сторонам
виконавчого провадження (стягувачу -
лист від 23.08.2013 №2508/03-13) (том XI, а.с. 128).

Також, державним виконавцем в процесі
виконавчого провадження виносились
постанови про призначення експертів
від 22.08.2013 р. - з метою надання звіту про
оцінку майна з питань визначення
початкової вартості для реалізації
арештованого майна та від 05.11.2013 про
призначення рецензента - з метою
проведення рецензії на звіт про оцінку
майна.

Відтак, з вищенаведеного вбачається, що
державним виконавцем відділу
примусового виконання судових рішень,
було вжито усіх відповідних
процесуальних дій відповідно до ст. 58
Закону України «Про виконавче
провадження».

Також колегія суддів зазначає, як уже
було встановлено у цій постанові,
предметом розгляду даної скарги є
правомірність дій державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернівецькій
області, щодо визначення вартості
нежитлових приміщень № 20 загальною
площею 59,50 кв.м., квартири № 21 загальною
площею 92,40 кв.м, квартири № 22 загальною
площею 90,90 кв.м та паркінгів для
автомобілів № 39, 40, 41, 42, 43, розташованих
за адресою: м. Чернівці, вул.
Салтикова-Щедріна, №18.

Отже, місцевим господарським судом
правомірно встановлено, що державним
виконавцем взято до уваги та дотримано
вимоги статті 58 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
дотримання порядку визначення
вартості майна боржника. Зокрема ним,
залучено належного, діючого на
підставі чинного сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності, повідомлено про
результати визначення вартості майна
сторін у встановлені Законом строки,
призначено рецензування звіту про
оцінку майна та попереджено сторін про
можливість оскарження оцінки,
визначеної за результатами
рецензування у судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Крім того, згідно з статтею 12 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» звіт про оцінку майна є
документом, що містить висновки про
вартість майна та підтверджує виконані
процедури з оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності - суб'єктом
господарювання відповідно до договору.

Тобто, звіт з оцінки майна не є
юридичною формою рішення суб'єкту
оціночної діяльності, а є письмовим
документом, що носить
інформативно-аналітичний характер:
описуються база та мета оцінки,
містяться розрахунки, аналіз
інформації, аналітичні дослідження, за
результатом яких готується висновок
про ринкову вартість об'єкту оцінки.

Звіт готується відповідно до вимог
Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні», Національних
стандартів з оцінки, Методики оцінки та
нормативних актів Фонду державного
майна України, а тому доводи скаржника
щодо допущених помилок оцінювача при
визначенні вартості майна не можуть
бути доказом неправомірності дій
державного виконавця.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
твердження апелянта/позивача, що
оціночні приміщення, які на думку
апелянта, були безпідставно та
необґрунтовано завищені в оціночному
понятті є настільки високі, що не
притаманні не тільки для м. Чернівці,
але й для м. Києва, відтак право Банку,
як кредитора порушено ще й тим, що за
такими високими цінами дане майно не
буде продано з прилюдних торгів, а Банк
не зможе скористатися своїм правом
взяти дане майно на баланс, оскільки ця
операція є завідомо збитковою, є лише
припущенням позивача.

Інші твердження скаржника викладені в
апеляційній скарзі до уваги не
приймаються, оскільки вони не доведені
належними та допустимими доказами в
розумінні статей 33 та 34 ГПК України.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, належними та
допустимими доказами (ст. 34 ГПК
України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
прийшла до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта/позивача слід залишити
без задоволення, ухвалу господарського
суду Чернівецької області від 26.12.2013р. у
справі № 3/139 - без змін.

Судовий збір за перегляд судового
рішення в апеляційному порядку
покласти на апелянта/позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 35, 43, 44 - 49, 99, 101,
103, 106, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 26.12.2013 року у
справі № 3/139 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору
за перегляд судового рішення в
апеляційному порядку покласти на
апелянта/позивача.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути
господарському суду Чернівецької
області.

Суддя
Данко Л.С.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Юрченко Я.О.

В судовому засіданні 05.03.2014 р.
оголошено резолютивну частину
постанови. Повний текст постанови
складено та підписано 11.03.2014 р.