ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 січня 2014 року Справа № 913/574/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Владимиренко
С.В.суддів:Демидової А.М. Мирошниченка
С.В. Селіваненка В.П. Шевчук С.Р.

розглянувши заяву Міністерства
юстиції Українипро перегляд Верховним
Судом Українипостанови Вищого
господарського суду України від 03.09.2013у
справі№ 913/574/13-гза позовомМіністерства
юстиції УкраїнидоДержавного
підприємства виробничого об'єднання
"Луганський верстатобудівний завод",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача,Державна казначейська служба
Українипростягнення 11 781,17 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Міністерством юстиції України подано
позов до Державного підприємства
виробничого об'єднання "Луганський
верстатобудівний завод" про стягнення
збитків, завданих Державному бюджету
України, у розмірі 11 781, 17 грн.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 22.04.2013 у справі
№ 913/574/13-г у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 09.07.2013,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 03.09.2013,
рішення господарського суду
Луганської області від 22.04.2013 у справі
№ 913/574/13-г скасовано частково, позовні
вимоги Міністерства юстиції України
задоволено частково: стягнуто з
Державного підприємства виробничого
об'єднання "Луганський
верстатобудівний завод" на користь
Міністерства юстиції України
матеріальну шкоду в сумі 5 417,19 грн.;
відмовлено у задоволенні позовних
вимог про стягнення моральної шкоди в
сумі 6 363,98 грн.; в іншій частині рішення
господарського суду Луганської
області від 22.04.2013 залишено без змін.

Міністерство юстиції України
звернулося із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
03.09.2013 у справі № 913/574/13-г, в якій заявник
просить зазначену постанову скасувати,
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити в повністю.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 22.03.2011
у справі № 42/305-6/498-56/60, мотивовано
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції положень статті 56
Конституції України, статей 96, 614
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), внаслідок чого ухвалено різні
за змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає, що
справа № 913/574/13 г не підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Встановлений статтею 11116 ГПК України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд судових рішень є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

В постанові від 03.09.2013 у справі №
913/574/13-г, про перегляд якої подано заяву,
Вищий господарський суд України
погодився з висновками суду
апеляційної інстанції щодо відмови у
задоволенні позову про відшкодування
збитків, завданих Державному бюджету
України, в частині стягнення з
відповідача суми моральної шкоди (в
частині, що стосується доводів
заявника), сплаченої позивачем на
виконання рішення Європейського суду з
прав людини, з огляду на те, що суди
попередніх інстанцій, взявши до уваги
висновки Європейського суду з прав
людини, встановили відсутність вини
відповідача у тривалому невиконанні
органами державної виконавчої служби
України рішення Ленінського районного
суду м. Луганська про стягнення
заробітної плати та відсутність
причинного зв'язку між діями
відповідача та моральною шкодою,
заподіяною органами державної
виконавчої служби України працівнику
відповідача (стягувачу) внаслідок
тривалого невиконання рішення суду та
незабезпеченням державою права на
ефективний правовий захист.

Водночас у постанові від 22.03.2011 у справі
№ 42/305-6/498-56/60, на яку заявник
посилається, суд касаційної інстанції
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог про стягнення збитків,
завданих Державному бюджету України,
виходячи з встановлених обставин
справи про те, що спірна сума була
сплачена за рахунок коштів Державного
бюджету України з вини відповідача-2.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у цих справах різних
обставин, встановлених судами
попередніх інстанцій, залежно від яких
суд касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

За таких обставин відсутні передбачені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи № 913/574/13-г до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Міністерству юстиції
України у допуску справи № 913/574/13-г до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий
суддя:С.ВладимиренкоСудді:А.Демидова
С.МирошниченкоВ.Селіваненко С.Шевчук