ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.02.14р. Справа № 904/10153/13

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Модус, ЛТД", 61082, м.
Харків, пр. Московський, 144

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нові технології -
плюс", 49051, м.Дніпропетровськ, вул. Гулі
Корольової, 11, кв. 56

про стягнення 11400,51 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

Від позивача не з'явився

Від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Модус, ЛТД"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нові технології -
плюс" про стягнення боргу у сумі 11400,51
грн., судового збору.

Позивач обґрунтовує свої вимоги
невиконанням відповідачем зобов'язань
в частині своєчасної та повної оплати
за отриманий товар.

Відповідач мотивований відзив на
позовну заяву не надав, але заявою від
03.02.2014 року про застосування позовної
давності зазначив, що позивачем
пропущено загальний строк позовної
давності в зв'язку з чим просив
відмовити в позові.

Представник відповідача в судові
засідання 16.01.2014 року, 18.02.2014 року, 25.02.2014
року не з'явився.

Відповідача було своєчасно та належним
чином повідомлено про місце, час і дату
розгляду справи № 904/10153/13, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
справі оголошувались вступна та
резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем виставлено відповідачу
рахунок-фактуру № Дн-СФ-06544 від 28.09.2009
року (а. с. 11) для сплати останнім за
композитну панель 3/1500х5600, АКП в
кількості 100,8 кв. м на загальну суму
11400,51 грн. (а. с. 11).

На підставі усної домовленості
позивачем поставлено на адресу
відповідача композитну панель 3/1500х5600,
АКП кількістю 100,8 кв. м на загальну суму
11400,51 грн., що підтверджується накладною
№ Дн-РН-00070 від 27.01.2010 року на суму 11400,51
грн., довіреністю від 26.01.2010 року за № 11
(а. с. 8-10).

Як встановлено судом, сторони не
укладали письмовий договір та не
узгоджували в письмовій формі
конкретний строк оплати за отриману
відповідачем продукцію.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексів, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
встановлено наступне: зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

При цьому, відповідно до п. 1 оглядового
листа Вищого господарського суду
України від 29.04.2013 року за № 01-06/767/2013
"Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
загальні положення частини другої
статті 530 Цивільного кодексу України не
можуть бути застосовані до спірних
правовідносин сторін, оскільки термін
виконання зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
ст. 692, ст. 712 Цивільного кодексу України
- спеціальною нормою права - покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.
Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин, що порушили майнові права або
законні інтереси інших суб'єктів,
зобов'язані поновити їх, не чекаючи
пред'явлення їм претензії чи звернення
до суду.

Відповідно до приписів п. 1.7 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів ч. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України. Цією
нормою передбачено, між іншим, і
можливість виникнення обов'язку
негайного виконання; такий обов'язок
випливає, наприклад, з припису ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту ч. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України.

Отже, наявність у відповідача
зобов'язання щодо проведення платежів
за отриманий товар випливає
безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України, а не
ставиться в залежність від звернення
до нього з окремою вимогою в порядку
частини другої статті 530 Цивільного
кодексу України.

В порушення прийнятих на себе
зобов'язань відповідач борг позивачу
не оплатив; сума боргу відповідача
перед позивачем склала 11400,51 грн., яка
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Нормами ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України встановлено наступне:
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач заявою від 04.02.2014 року
просив суд застосувати строки позовної
давності та відмовити позивачу у
позові.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач повинен був розрахуватись
за товар 27.01.2010 року, тобто останнім
днем звернення позивача до суду з даним
позовом є - 27.01.2013 року, тоді як
відповідно до штампу Укрпошти
вбачається, що позов направлений суду
21.12.2013 року (а. с. 15), тобто з порушенням
строків позовної давності. Позивачем
не надано доказів переривання строку
позовної давності.

Отже, в позові належить відмовити.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з
обмеженою відповідальністю "Модус, ЛТД"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нові технології -
плюс" - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя
С.П.Панна

Повне рішення складено - 03.03.2014 року.