ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" березня 2014 р.Справа № 916/3527/13

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії
"ІНФОКСВОДОКАНАЛ"

до відповідача: державної судноплавної
компанії "Чорноморське морське
пароплавство"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Національний
університет „Одеська юридична
академія"

про стягнення 1 118 465,54 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Заржицька В.О. за
довіреністю № 3818-4 від 13.12.2013 року;

Від відповідача: Василін В.В. за
довіреністю № 10-1-3/14 від 09.01.2014 року.

Від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в
особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з державної судноплавної
компанії "Чорноморське морське
пароплавство" 1 118 465,54 боргу за послуги
водопостачання та водовідведення.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.12.2013р. позовну заяву
(вх.№5317/13) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/3527/13 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Позивач звернувся до суду із заявою про
уточнення позовних вимог від 15.01.2014р.
(вх.№625/14), яка судом прийнята до
розгляду.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи (вх.№1863/14
від 24.01.14р.) судом задоволено.

Заява відповідача про залучення іншого
відповідача (вх.№2-506/14 від 07.02.2014р.)
судом не задоволено, з підстав її
необґрунтованості та недоведеності.

Письмове клопотання позивача про
продовження строку розгляду справи від
07.02.2014р. (вх.№2-507/14) судом задоволено, у
зв'язку з чим розгляд справи було
продовжено до 05.03.2014р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 07.02.2014р. залучено до участі
у справі №916/3527/13 Національний
університет „Одеська юридична
академія" у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача.

Представник позивача уточнені позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені
позивачем позовні вимоги не визнає та
просить суд відмовити у їх задоволенні
в повному обсязі, однак письмовий
відзиві на позов не надав.

Представник третьої особи в судове
засідання, призначене на 05.03.2014р. не
з'явився, хоча про час та місце їх
проведення був повідомлений належним
чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції, подав до суду
пояснення (вх.№4944/14 від 26.02.14р.)
відповідно до яких заявлені позивачем
позовні вимоги не визнає та просить суд
відмовити у їх задоволенні в повному
обсязі.

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив:

12 липня 2007р. між товариством з
обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в
особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ"
(Водоканал) та державної судноплавної
компанії "Чорноморське морське
пароплавство" (Абонент) було укладено
тимчасовий договір на послуги
водопостачання та водовідведення
№2672/3, згідно умов п.п 1.1. якого,
вбачається, що Водоканал надає послуги
по постачанню питної води (надалі води)
на об'єкти Абонента, а також по
прийманню стічних вод, що скидаються
Абонентом в систему комунальної
каналізації у відповідності з
дислокацією об'єктів (Додаток №1)...

Відповідно до п.1.2. Договору, Абонент
своєчасно сплачує надані йому послуги
водопостачання та водовідведення,
експлуатує та утримує водопровідні та
каналізаційні мережі, прилади та
пристрої на них в належному стані у
відповідності із встановленими
Правилами, що перелічені в п. 2.1. цього
Договору та діючим законодавством.

Відповідно до п.3.2 Договору оплата
послуг водопостачання та
водовідведення проводиться щомісячно
в наступному порядку: авансовий платіж
в розмірі 100% суми платежу за попередній
місяць до 10 числа розрахункового
місяця, кінцевий розрахунок 5 числа
місяця наступного за розрахунковим.
Грошові кошти перераховуються на
поточний рахунок Водоканала...

Відповідно до п.5.3. Договору Договір діє
з 12.07.2007р. до 28.12.2007р.

Додатковими угодами №7713/3, №609/3, №840/3,
№1519/3, №1520/3, №1988/3, №2424/3, №5692/3, №6890/3,
сторони погодили внесення змін до
договору на послуги водопостачання та
водовідведення №2672/3.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що
розрахунки заборгованості за послуги
водопостачання здійснювались
позивачем згідно даних засобів обліку,
норм водопостачання, а також діючих
тарифів, затверджених рішенням
Одеської міської ради №1074 від 25.09.2008р.,
постанови Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг №182 від 30.09.2011р.

Однак, відповідачем оплата вартості
отриманих послуг здійснювалась не в
повному обсязі, внаслідок чого за
період з 01.09.2011р. по 01.05.2013р. у нього
виник борг перед позивачем в сумі 1 118
465,54 грн.

Неналежне виконання державною
судноплавною компанією "Чорноморське
морське пароплавство" зобов'язань за
договором водопостачання та
водовідведення №2672/3 від 12.07.2007р. в сумі
1 118 465,54 грн. і стало підставою для
позивача звернутись до господарського
суду Одеської області із даним позовом
за захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків та
матеріальної шкоди.

Судом встановлено наявність наданих
позивачем відповідачу послуг з
водопостачанням та водовідведенням.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема з розрахунку заборгованості
приведеного позивачем в позовній заяві
та не спростованого відповідачем,
відповідачем договірні зобов'язання
щодо оплати вартості отриманих послуг
водопостачання та водовідведення не
виконані належним чином, внаслідок
чого за ним утворилась заборгованість
в сумі 1 118 465,54 грн., у зв'язку
з чим стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає сама
заборгованості, встановлена судом в
розмірі 1 118 465,54 грн.

При цьому, суд зазначає, що заява
відповідача про залучення
Національного університету „Одеська
юридична академія" до участі у справі у
якості відповідача задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне:

В обгрунтування поданої заяви
відповідач зазначає, що відповідно до
договору від 25.08.2011р. №КС-142, договору
про співпрацю від 02.09.2011р. №КС-165,
договору відповідального зберігання
від 05.09.2011р. №КС-194, договору оренди
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 11.11.2011р. №КС-183,
договору оренди від 03.05.2012р. №КС-299,
кодокористування на Міжрейсовій базі
моряків в період з 01.09.2011р. по 01.05.2013р.
здійснював Національний університет
„Одеська юридична академія", у зв'язку
з чим на думку відповідача саме
Національний університет „Одеська
юридична академія" має сплачувати
позивачу вартість отриманих послуг з
водопостачання та водовідведення.

Проте, судом встановлено, що послуги з
водопостачання та водовідведення
надавались відповідачу відповідно до
договору №2672/3 від 12.07.2007р. та укладених
до нього додаткових угод на об'єкти
державної судноплавної компанії
"Чорноморське морське пароплавство", що
визначені у додатку №1 до договору,
серед яких, зокрема Межрейсова база
моряків державної судноплавної
компанії "Чорноморське морське
пароплавство".

Також, матеріалами справи встановлено,
що позивачем здійснювалось
водопостачання об'єкту НУ „Одеська
юридична академія"(гуртожиток) як
субабоненту ДСК "Чорноморське морське
пароплавство"на підставі договору
№5969/2 від 12.10.2011р. та договорів про
закупівлю за державні кошти, за згодою
відповідача, про що свідить лист
останнього (вих.№КС-1629 від 07.10.2011р.).

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали
справи та проаналізовані положення
чинного законодавства України, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені позовні вимоги

товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії
"ІНФОКСВОДОКАНАЛ", у зв'язку з чим
стягненню з державної судноплавної
компанії "Чорноморське морське
пароплавство" на користь позивача
підлягає сума заборгованості за
отримані послуги водопостачання та
водовідведенням встановлена судом в
розмірі 1 118 465,54 грн.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 22
369,31 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії
"ІНФОКСВОДОКАНАЛ" - задовольнити
повністю.

2. Стягнути з державної судноплавної
компанії "Чорноморське морське
пароплавство" (65026, Одеська обл. м.
Одеса, вул. Ланжеронівська, буд.1, код
ЄДРЮОФОП 01125614) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в
особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" (65039,
Одеська обл., м. Одеса, вул. Басейна,
буд.5, код ЄДРЮОФОП 26472133) 1 118 465 (один
мільйон сто вісімнадцять тисяч
чотириста шістдесят п'ять) грн. 54 коп. -
боргу за послуги водопостачання та
водовідведення, 22 369 (двадцять дві
тисячі триста шістдесят дев'ять) грн. 31
коп. судового збору.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено
11.03.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.