донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

11.03.2014 справа №908/4280/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Діброви Г.І.суддівБойченка
К.І., Стойки О.В.при секретарі:Романовій
А.О. від позивача:Ніколенко М.Ю. - за дов.
№1664 від 20.06.2012 р.; від відповідача - 1:не
з'явився;від відповідача - 2:не з'явився
Розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»,
м. Донецьк на ухвалу господарського
суду Запорізької області про відмову у
прийнятті позовної заяви від24.01.2014 р.у
справі№ 908/4280/13 (суддя Проскуряков
К.В.)за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк», м.
Донецькдо відповідача 1. Відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, м. Бердянськ Запорізької
області; 2. Державної казначейської
служби України, м. Київпростягнення 593
351 грн. 65 коп. збитків

ВСТАНОВИВ:

У 2013 році позивач, Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк», м. Донецьк,
звернувся з позовною заявою до
господарського суду Запорізької
області до відповідачів: 1. Відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, м. Бердянськ Запорізької
області; 2. Державної казначейської
служби України, м. Київ про стягнення 593
351 грн. 65 коп. збитків.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 30.12.13 року
відмовлено у прийнятті позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»,
м. Донецьк до 1. Відділу державної
виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області, м. Бердянськ
Запорізької області; 2. Державної
казначейської служби України, м. Київ
про стягнення 593 351 грн. 65 коп. збитків на
підставі п.1 ч.1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України.

Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк», м. Донецьк, з ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 30.12.2013 р. не погодився,
вважає її такою, що винесена з
неправильним застосуванням норм
процесуального права України. Тому він
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить Донецький апеляційний
господарський суд ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 30.12.2013 р. скасувати і
передати справу на розгляд до суду
першої інстанції.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги своєї
апеляційної скарги.

Представники відповідачів до судового
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про причину неявки суд
не повідомили, своїми процесуальними
правами, передбаченими статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористалися, ніяких
клопотань з цього приводу судовій
колегії не надали, явка сторін ухвалою
суду від 27.02.2014 р. не була визнана
обов'язковою, згідно частини 2 ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційна скарга на ухвалу
місцевого господарського суду
розглядається у скорочений термін,
тому справу розглянуто за наявними в
ній матеріалами, а повний текст
постанови направляється сторонам в
установленому порядку.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до статті 101
Господарського процесуального кодексу
України на підставі встановлених
фактичних обставин переглядає
матеріали господарської справи та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.

Згідно частини 5 статті 106
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційні скарги на ухвали
місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Вислухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права України, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду від 30.12.2013 р. -
скасуванню з направленням справи на
розгляд суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач, Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк», м. Донецьк,
звернувся з позовною заявою до
господарського суду Запорізької
області до відповідачів: 1. Відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, м. Бердянськ Запорізької
області; 2. Державної казначейської
служби України, м. Київ про стягнення
593 351 грн. 65 коп. збитків.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 30.12.13 року
відмовлено у прийнятті позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»,
м. Донецьк до 1. Відділу державної
виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області, м. Бердянськ
Запорізької області; 2. Державної
казначейської служби України, м. Київ
про стягнення 593 351 грн. 65 коп. збитків на
підставі п.1 ч.1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 62
Господарського процесуального кодексу
України, суддя відмовляє у прийнятті
позовної заяви, якщо заява не підлягає
розгляду в господарських судах
України.

Ухвала господарського суду мотивована
тим, що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк», м.
Донецьк нібито обґрунтовані саме
бездіяльністю відділу державної
виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області під час виконання
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 12.12.2011 р. по
справі №2а/0570/21824/2011, спір виник не у
сфері господарських відносин, а з
приводу реалізації владних
управлінських функцій суб»єктом
владних повноважень, тому позовна
заява не підвідомча господарським
судам України та підлягає розгляду в
порядку адміністративного судочинства
згідно ст.ст. 17, 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Проте з таки висновком суду першої
інстанції не можна погодитися за таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів мають
право звертатися підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності.

Господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Питання юрисдикції вимог про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин, визначено
ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до зазначеної норми вимоги
про відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Зі змісту ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
вбачається, що господарським судам
підвідомчі справи, у яких склад
учасників спору відповідає ст. 1 цього
Кодексу, а правовідносини, у яких виник
спір, носять господарський характер.

Як вбачається з матеріалів справи,
Публічним акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»,
м. Донецьк заявлені позовні вимоги про
відшкодування завданих збитків,
завданих протиправною бездіяльністю
Відділу державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, що допущена при виконанні
виконавчого напису нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу №2351 від 03.06.2010 року, а не при
виконанні рішення суду
адміністративної юрисдикції. Крім
того, факт такої протиправної
бездіяльності встановлений постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 12.12.2011 р. по
справі №2а/0570/21824/2011. При цьому,
звертаючись до суду з вказаним позовом,
позивач просив суд лише відшкодувати
завдані збитки, вимог про вирішення
публічно - правового спору він не
заявляв.

Згідно з частиною другою статті 87
Закону України «Про виконавче
провадження» збитки, завдані державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час проведення виконавчого
провадження, підлягають відшкодуванню
в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.3.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським
судам» №10 від 24.10.2011 року
господарські суди на загальних
підставах вирішують усі спори між
суб»єктами господарської діяльності,
також спори, пов»язані з вимогами про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктом
публічно-правових відносин, - за умови,
що такі вимоги не об'єднуються з
вимогою вирішити публічно-правовий
спір і за своїм суб'єктним складом
підпадають під дію статті 1 ГПК.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції щодо виникнення спору за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк», м. Донецьк
до відповідачів: 1. Відділу державної
виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області, м. Бердянськ
Запорізької області; 2. Державної
казначейської служби України, м. Київ
про стягнення 593 351 грн. 65 коп. збитків
саме нібито з приводу реалізації
владних управлінських функцій
суб»єктом владних повноважень та
необхідності розгляду справи в порядку
адміністративного судочинства є
неправомірним, оскільки суб'єктний
склад сторін за вказаним позовом
відповідає вимогам ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
правовідносини носять ознаки
господарських, а позовні вимоги про
відшкодування збитків заявлені
позивачем за відсутності вимоги
вирішити публічно-правовий спір.

За таких підстав, судова колегія дійшла
висновку, що даний спір за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»,
м. Донецьк підлягає вирішенню
за правилами господарського
судочинства, а не в порядку
адміністративного судочинства, як
помилково зазначив господарський суд,
а тому підстави для відмови у прийнятті
вказаної позовної заяви відповідно до
п.1 ч.1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України у суду
першої інстанції були відсутні.

Згідно зі ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до положень ч.7 ст. 106
Господарського процесуального кодексу
України, у випадках скасування
апеляційною інстанцією ухвал про
відмову у прийнятті позовної заяви або
заяви про порушення справи про
банкрутство, про повернення позовної
заяви або заяви про порушення справи
про банкрутство, зупинення провадження
у справі, припинення провадження у
справі, про залишення позову без
розгляду або залишення заяви у
провадженні справи про банкрутство без
розгляду справа передається на розгляд
місцевого господарського суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що
господарським судом Запорізької
області порушені норми ст. 62
Господарського процесуального кодексу
України, тому апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала
господарського суду Запорізької
області від 30.12.2013 року по справі
№908/4280/13 підлягає скасуванню з
направленням позову та доданих до
нього матеріалів на розгляд
господарського суду Запорізької
області.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк», м.
Донецьк на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 30.12.2013 року у
справі № 908/4280/13 - задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 30.12.2013 року у
справі № 908/4280/13 -
скасувати.

Справу № 908/4280/13 передати на розгляд
господарському суду Запорізької
області.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття, направляється
сторонам по справі в триденний строк
та може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України через
Донецький апеляційний господарський
суд у двадцятиденний строк.

Головуючий
Г.І. Діброва

Судді
К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надрук. 6 прим.

1 - позивачу,

2,3 - відповідачу,

4 - у справу,

5 - ДАГС;

6 - ГС Зап. обл.

Довгалюк К.Г.