ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.Справа № 922/476/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Інститут тваринництва
Української Академії аграрних наук, с.
Кулиничі до Державного підприємства
"Харківське обласне
сільськогосподарське підприємство по
племінній справі в тваринництві" м.
Валки про стягнення 20000,00 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Шилов В.І., дов. № 549-01 від
31.07.12р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просить стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 20 000,00грн. за неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором № 33/09 від 10.08.09р., а також
покласти на відповідача понесені
витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, просить позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача у призначене
судове засідання не з`явився,
витребуваних судом документів не
надав, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі
заходи для належного повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи, проте відповідач не
скористався своїм правом, передбаченим
ст. 22 ГПК України, оскільки в судові
засідання не з`являвся, витребувані
судом докази не подавав, не повідомив
суд про причини своєї неявки, тому суд
вважає за можливе розглядати справу за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами,
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

10.08.09р. між Інститутом тваринництва
Національної Академії аграрних наук
України (позивач) та Державним
підприємством «Харківське обласне
сільськогосподарське підприємство по
племінній справі в тваринництві»
(відповідач) укладено договір № 33/09
(далі договір), відповідно до умов якого
відповідач доручає, а позивач приймає
на себе наступні обов'язки:
"Науково-методичне забезпечення
системи відтворення з застосуванням
біотехнологічних методів".

Пунктом 2.1 договору сторони погодили,
що відповідач тимчасово передає
позивачу племінних бугаїв-плідників в
кількості визначеної потребою для
виконання робіт згідно договору,
забезпечує їх грубими концентрованими
кормами, вітамінами, преміксами та
ветеринарними препаратами. Власником
тварин залишається відповідач. Раціон
годівлі плідників та потреба в кормах
за видами є невід'ємною частиною цього
договору.

Відповідно до п.2.2 договору позивач
зобов'язався прийняти від відповідача
бугаїв, обслуговувати та проводити
роботу по заготівлі спермопродукції
(далі - продукція) з використанням
розроблених методик кріоконсервації.

Умови оплати вартості послуг сторони
передбачили у п.3.2 договору, відповідно
до якого відповідач зобов'язався
здійснити оплату наступним чином: 70%
вартості послуг на заготівлю партії
спермопродукції відповідач сплачує
після передачі йому вказаної
продукції, а 30% після її реалізації, але
не пізніше строку закінчення дії
договору.

Строк дії договору сторони визначили
до 31.12.10р. у відповідності з розділом 9
договору.

Порядок здачі та приймання робіт
сторони погодили у розділі 4 договору,
за умовами якого передача продукції
здійснюється шляхом підписання акту
здачі-приймання робіт (продукції),
після підписання зазначеного акту
відповідачем робота вважається
виконаною та підлягає оплаті (п.п.4.1, 4.2
договору).

За своєю правовою природою укладений
договір є договором підряду.

Частиною першою ст.193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (837 Цивільного
кодексу України).

Позивач взяті на себе зобов'язання за
договором виконав, що підтверджується
актом здачі-приймання
науково-технічної роботи від 31.12.10р.,
який підписано представниками сторін
без будь-яких зауважень та заперечень.
Вартість виконаних за договором робіт,
відповідно до цього акту, складає 20
000,00грн.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав, за виконані роботи не
розрахувався. Таким чином, у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в розмірі 20
000,00грн., яка до теперішнього часу є
несплаченою.

Позивач 06.11.13р. звернувся до
відповідача з претензією (вих. № 698/1-01),
в якій вимагав в строк до 01.12.13р.
сплатити заборгованість за договором
№ 33/09 від 10.08.09р. та актом виконаних
робіт від 31.12.10р.

Дана претензія залишена відповідачем
без відповіді та задоволення.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Факт наявності заборгованості
підтверджується належними доказами,
наявними у справі.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду доказів на
підтвердження сплати ним
заборгованості перед позивачем у сумі
20 000,00грн., суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є цілком
обґрунтованими, законними та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 610, 611, 612, 837 Цивільного кодексу
України, статтею 193 Господарського
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33,
43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Харківське обласне
сільськогосподарське підприємство по
племінній справі у тваринництві" (63001,
Харківська область, м. Валки, вул.
Шевченка, 7, п/р 6 Ощадбанку № 2835 м.
Валки, МФО 350073, ) на
користь Інституту тваринництва
Національної Академії аграрних наук
України (Харківська область.,
Харківський район, смт.
Кулиничі, вул. 7-ї Гвардійської армії,
буд. 3, п/р 0063 в УДК Харківської
області, МФО 851011, ) - 20
000,00грн. основного боргу, 1 827,00грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 17.03.2014 р.

Суддя Т.А. Лавренюк