ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р.Справа № 916/3012/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів Ярош А.І., Головей В.М.

(відповідно до розпорядження секретаря
судової палати Одеського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014р. №17
розгляд апеляційної скарги
здійснюється даною судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Репело Д.М., за
довіреністю №Н-01/1945 від 17.07.2013р.

від відповідача: Удовіченко О.А., за
довіреністю №13 від 13.02.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер"

на рішення господарського суду
Одеської області від 16 січня 2014 року

по справі №916/3012/13

за позовом Державного підприємства
„Донецька залізниця"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер"

про стягнення 45610 грн.

В С Т А Н О В И В:

ДП „Донецька залізниця" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер" 45610 грн. штрафу, який
нараховано за неправильно вказану у
накладній адресу вантажоодержувача.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 16 січня 2014 року у справі
№916/3012/13 (суддя Гут С.Ф.) позов ДП
„Донецька залізниця" задоволено: з
відповідача на користь позивача
стягнуто 45610 грн. штрафу та 1720,50 грн.

Приймаючи рішення, господарський суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджено той
факт, що під час оформлення перевізних
документів відповідачем було невірно
зазначено адресу вантажоодержувача,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки, таким
чином, вбачається вина ТОВ
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер", що підтверджується
накладною №40452567 та актом загальної
форми від 04.05.2013р. №6. Також місцевий
господарський суд дійшов до висновку,
що позивачем не пропущено строк
позовної давності.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, ТОВ
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер" звернулось до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ДП „Донецька залізниця"
відмовити у повному обсязі, з
посиланням при цьому на порушення
господарським судом першої інстанції
норм процесуального права та неповне
з'ясування обставин справи, з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник
скаржника підтримав вимоги, викладені
в апеляційній скарзі та доповненнях до
апеляційної скарги і наполягав на їх
задоволенні.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення, згідно з
якими позивач не погоджується з
апеляційною скаргою ТОВ
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер", просить залишити її без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги
відповідача, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.04.2013р. зі станції відправлення
Куліндорове Одеської залізниці
вантажовідправником - ТОВ
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер" на адресу вантажоодержувача
- ВАТ „ММК ім. Ілліча" (станція
призначення - Сартана Донецької
залізниці) було відправлено вагон
№24430167, про що свідчить залізнична
накладна №40452567 (а.с. 10).

При внесенні інформації до відповідних
граф накладної №40452567
вантажовідправником (ТОВ
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер") було неправильно зазначено
адресу вантажоодержувача, а саме:
вантажоодержувачем зазначений ВАТ
„ММК ім. Ілліча", поштова адреса
вантажоодержувача - м. Маріуполь, вул.
Свободи 20, замість вірної поштової
адреси - м. Маріуполь, вул. Левченко , 1.

Заповнення саме вантажовідправником
визначених граф комплекту перевізних
документів, в тому числі і накладної,
передбачено як п.2 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000р.
№863/5048 (надалі - Правила), так і ст. 23
Статуту залізниць України.

Факт неправильного зазначення адреси
вантажоодержувача, вказаного
відповідачем у залізничній накладній
№40452567, засвідчений актом загальної
форми від №6 від 04.05.2013р. (а.с. 11),
складеними станцією призначення -
Сартана Донецької залізниці згідно з
вимогами ст. 129 Статуту залізниць
України.

У зв'язку з виявленням факту
неправильного зазначення відповідачем
у залізничній накладній №40452567 адреси
вантажоодержувача залізницею на
підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць
України був нарахований відповідачу
штраф у розмірі п'ятикратної провізної
плати у розмірі 45610 грн.

20.09.2013р. позивачем на адресу
відповідача було направлено претензію
№102/587, з вимогою сплатити штраф у
розмірі 45610грн.

Зазначена претензія була залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Вищевказані обставини стали підставою
для звернення ДП „Донецька залізниця"
до господарського суду з відповідним
позовом.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд прийшов
до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

Згідно із ст. 909 ЦК України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Укладення
договору перевезення вантажу
підтверджується складенням
транспортної накладної (коносамента
або іншого документа, встановленого
транспортними кодексами (статутами).
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору перевезення вантажу.

В силу вимог ч.3 ст. 909 ЦК України, ч.2 ст.
307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць
України наявна у матеріалах справи
залізнична накладна свідчить про
укладення між ТОВ
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер" (вантажовідправник) і ДП
„Одеська залізниця" (перевізник)
договору перевезення вантажу на
користь вантажоодержувача, яким є ВАТ
„ММК ім. Ілліча".

За п.6.3 роз'яснень Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
р. №04-5/601 «Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею»
статут не містить чітких приписів
стосовно того, якій саме залізниці
(відправлення, призначення чи
транзитній) належить право вимагати
стягнення вказаного штрафу, тому такі
позови можуть заявляти як залізниці
відправлення, так і призначення або
транзитні.

Статтею 23 Статуту залізниць України
визначено, що відправники повинні
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 „Правил
оформлення перевізних документів",
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000р. №644,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000р. за №863/5084 (далі -
Правила), на кожне відправлення вантажу
відправник повинен подати станції
навантаження накладну (комплект
перевізних документів). Форми бланків
перевізних документів, затверджені
наказом Мінтрансу від 19.11.1998р. №460 „Про
затвердження бланків перевізних
документів". Накладна є складовою
частиною комплекту перевізних
документів, до якого, крім неї, входять:
дорожня відомість, корінець дорожньої
відомості та квитанція про приймання
вантажу. Бланки цих документів
видаються вантажовідправникам за
плату згідно з тарифом. Усі відомості,
передбачені формою бланка перевізного
документа, повинні бути внесені
відправником до відповідних граф.
Виправлення не допускаються, у разі
зміни відомостей, внесених до
перевізного документа відправник
зобов'язаний заповнити новий
перевізний документ.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниць
України вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України
передбачено, що за неправильно
зазначені у накладній масу, кількість
місць вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника, порта
стягується штраф у розмірі згідно із
статтею 118 цього Статуту. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту за
пред'явлення вантажу, який заборонено
до перевезень або який потребує під час
перевезення особливих заходів безпеки,
та з неправильним зазначенням його
найменування або властивостей з
відправника, крім заподіяних залізниці
збитків і витрат, стягується штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення.

При цьому, в силу вимог ч.1 ст. 129 Статуту
залізниць України обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Аналогічні положення передбачені і п.5.5
Правил оформлення перевізних
документів, згідно з яким якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту
залізниць України. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли. Цей факт засвідчується актом
загальної форми, якщо за цим фактом не
складався комерційний акт.

За вимогами зазначених статей
підставою для покладення на
відправника відповідальності за
неправильне зазначення ним
відповідних відомостей є акт загальної
форми або комерційний акт, складений у
випадках, передбачених статтею 129
Статуту залізниць України. У
застосуванні статей 118 та 122 Статуту
залізниць України слід враховувати, що
штраф підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених порушень, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитки.

Така ж правова позиція наведена і у п.21
Оглядового листа Вищого
господарського суду України від
29.11.2007р. №01-8/917 „Про деякі питання
судової практики застосування Статуту
залізниць України, інших норм
транспортного законодавства України",
і у п.п. 6.1, 6.2 Роз'яснень Вищого
господарського суду України від
29.09.2008р. №04-5/225 „Про внесення змін та
доповнень до роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002р. №4-05/601 „Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею".

В даному випадку вантажовідправник
неправильно зазначив адресу
вантажоодержувача в залізничній
накладній №40452567, про що станцією
Сартана Донецької залізниці був
складений вищезазначений акт
загальної форми №6 від 04.05.2013р.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
правомірність та обґрунтованість
позовних вимог ДП „Донецька
залізниця", а також приймає до уваги
наданий позивачем розрахунок позовних
вимог, як такий, що зроблений згідно з
вимогами чинного законодавства.
Відповідно до вказаного розрахунку
стягненню з відповідача підлягає штраф
у розмірі 45610 грн.

Щодо пропущення позивачем строку
позовної давності, апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

За ч.2 ст. 9 ЦК України законом можуть
бути передбачені особливості
регулювання майнових відносин у сфері
господарювання.

Статтею 137 Статуту залізниць України
встановлено, що позови залізниць до
вантажовідправників,
вантажоодержувачів і пасажирів, що
випливають із цього Статуту, можуть
бути подані відповідно до установленої
підвідомчості чи підсудності до суду
за місцем знаходження відповідача
протягом 6 місяців.

Зазначений шестимісячний термін
обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання
плану перевезень - після закінчення
п'ятиденного терміну, встановленого
для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання
події, що стала підставою для подання
позову.

Акт загальної форми №6, підставою
складання якого стало виявлення
невірно вказаної адреси
вантажоодержувача, було складено
04.05.2013р., таким чином, саме від 04.05.2013р.
слід відраховувати відповідний
шестимісячний термін, встановлений ст.
137 Статуту залізниць України.

Частиною 4 ст. 51 ГПК України
встановлено, що процесуальна дія, для
якої встановлено строк, може бути
вчинена до 24-ї години останнього дня
строку. Якщо позовну заяву, відзив на
позовну заяву, заяву про перегляд
рішення та інші документи здано на
пошту чи телеграф до 24-ї години
останнього дня строку, строк не
вважається пропущеним.

З огляду на вищевикладене, виходячи із
строків, встановлених ст. 137 Статуту
залізниць України, позивачем строк
позовної давності не пропущено,
оскільки позивач мав право звернутися
до суду з позовом про стягнення
вартості нестачі вантажу в строк до
04.11.2013р. Фактично позов здано на пошту
01.11.2013р., що вбачається з поштового
штемпелю на конверті, в якому надійшла
відповідна позовна заява (а.с.18), тобто в
межах встановленого ст. 137 Статуту
залізниць України строку.

Таким чином, апеляційний господарський
суд погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог ДП „Донецька залізниця"
у повному обсязі.

За ст. 104 ГПК України порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення лише за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Апеляційний господарський суд не
приймає до уваги доводи скаржника
стосовно порушення місцевим
господарським судом норм
процесуального права, оскільки такі
порушення не призвели до прийняття
неправомірного рішення.

Щодо клопотання відповідача про
зменшення розміру штрафу, апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до норм чинного
законодавства підставою для
покладення на відправника
відповідальності за неправильне
зазначення ним відповідних відомостей
є акт загальної форми або комерційний
акт, складений у випадках, передбачених
статтею 129 Статуту залізниць України. У
застосуванні статей 118 та 122 Статуту
залізниць України слід враховувати, що
штраф підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених порушень, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитки. При цьому неправильно
зазначені код або адреса одержувача
вважаються окремими порушеннями.

Така ж правова позиція наведена у п.21
Оглядового листа Вищого
господарського суду України від
29.11.2007р. №01-8/917 „Про деякі питання
судової практики застосування Статуту
залізниць України, інших норм
транспортного законодавства України"
та у п.п. 6.1, 6.2 Роз'яснень Вищого
господарського суду України від
29.09.2008р. №04-5/225 „Про внесення змін та
доповнень до роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002р. №4-05/601 „Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею".

Аналогічні правові висновки викладені
також у постанові Вищого
господарського суду України від
22.04.2010р. по справі №1/396-09.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
та матеріали справи не спростовують
вищенаведені висновки суду першої
інстанції, апеляційний господарський
суд вважає, що оскаржуване судове
рішення прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської
області від 16 січня 2014 року у справі
№916/3012/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Інвестиційно-промислова група
„Майстер" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 06
березня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
А.І. Ярош В.М. Головей