ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р.
Справа № 2/4

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Галушко Н.А.

суддів
Бойко С.М.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ванкувер", м. Львів
б/н від 31.12.2013р

на ухвалу господарського суду
Львівської області від 24.12.2013р. за
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ванкувер", м. Львів на
дії Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області

у справі №2/4

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ванкувер", м. Львів

про стягнення 6 963 266,24грн.

за участю представників:

від позивача: не з»явився

від відповідача: Жила В.С. - представник;

від Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області : не з"явився (належно
повідомлений);

Представникам позивача та
відповідача в попередніх судових
засіданнях роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК
України.

Клопотань про здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку ст.811 ГПК України,
учасниками судового процесу не
заявлено.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 24.12.2013р. у справі
№2/4 (суддя Кидисюк Р.А.) скаргу ТОВ
"Ванкувер" на дії Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області відхилено.

ТОВ "Ванкувер" подано апеляційну скаргу
б/н від 31.12.2013р.,в якій просить ухвалу
господарського суду Львівської
області від 24.12.2013р. скасувати та
прийняти нове рішення, яким скаргу ТОВ
"Ванкувер" на дії Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області задоволити, посилаючись на те,
що ухвала суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи, судом неповно
досліджено обставини, що мають істотне
значення для справи. Зокрема, скаржник
зазначає, що акт опису й арешту майна
від 27.02.2013 року та винесена постанова
про призначення експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання від 27.02.2013 року не
відповідають нормам чинного
законодавства, порушують права
боржника та підлягають скасуванню.
Зокрема, скаржник зазначив, що про дату,
час та місце проведення опису майна
вказаного в акті опису й арешту майна
від 27.02.2013 р. ТОВ "Ванкувер", як боржник у
виконавчому провадженні, взагалі не
був повідомлений.

Окрім того скаржник зазначає, що 27.02.2013
року за адресою м. Львів, вул. Зелена, 186
працівниками ВПВР УДВС ГУЮ у Л/о,
стягувача чи будь-якими третіми
особами, які зазначені в акті опису й
арешту майна від 27.02.2013 р., не
здійснювався огляд нежитлових
приміщень 4-го поверху №№ 73-93 та 5-го
поверху №№ 94-109 загальною площею 988,5 кв.
м. для проведення опису й арешту майна.

Також скаржник вважає, що в матеріалах
справи містяться докази (Акт директора
ТОВ "Ванкувер" Криволапа В.В. від 04.03.2013
р. та Листи ТОВ "Діамант-аурум" (власника
приміщень першого поверху спірного
будинку) та ПП "ВКФ "Ортекс" (власника
приміщень другого поверху), які
підтверджують невчинення державним
виконавцем дій з опису спірного майна.

Окрім того, на думку скаржника, при
складенні акту опису й арешту майна від
27.02.2013р. державним виконавцем ВПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області не взято до
уваги перебування майна зазначеного в
акті в іпотеці.

ПАТ"ПІРЕУС БАНК МКБ" у відзиві на
апеляційну скаргу ухвалу суду просить
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення, посилаючись на те, що
чинним законодавством не встановлено
заборони щодо опису та арешту майна
боржника у відсутності представника
боржника, а будь-яких інших доказів
невідповідності акту арешту та опису
майна чинному законодавству скаржник
не надав. Окрім того позивач вважає, що
судом всебічно і повно досліджено
обставини справи та оцінено надані
відповідачем докази, зроблено висновки
у відповідності до обставин справи та
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 року
розгляд справи призначено на 04.02.2014р. та
відкладено у зв»язку із неявкою в
судове засідання представника ВПВР
УДВС ГУЮ у Л/о. Ухвалою суду від 13.02.2014р.
продовжено строк розгляду справи за
клопотанням скаржника та задоволено
клопотання про виклик для надання
пояснень щодо обставин справи,
пов»язаних з накладенням арешту на
нежитлові приміщення ТОВ "Ванкувер" по
вул. Зелена, 186 у м. Львові та передачею
їх на відповідальне зберігання філії 14
ПП "ОСОБА_5" понятого ОСОБА_6 (АДРЕСА_1),
понятого ОСОБА_7 (АДРЕСА_2), представника
філії 14 ПП "ОСОБА_5" ОСОБА_8 (АДРЕСА_3) та
визнано обов»язковою явку в судове
засідання представника Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області.

В судове засідання 06.03.2014р. зазначені
особи та Відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області не з»явились, про причини
неявки суд не повідомили.

Відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області не надано суду
відзиву на апеляційну скаргу та
матеріалів виконавчого провадження,
які суд зобов»язував надати останнього
ухвалою суду від 13.02.2014р.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення та заперечення
представників сторін в судових
засіданнях, суд апеляційної інстанції
встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи,
08.06.2012 року на виконання рішення
Господарського суду Львівської
області від 12.12.2011 року, яке частково
скасовано постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
17.05.2012 року у справі № 2/4, видано судовий
наказ про стягнення з ТОВ "Ванкувер" на
користь Публічного акціонерного
товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" (стягувач)
6903266,64 грн. заборгованості за кредитним
договором № 00323-СL від 24.09.2007 року та
судові витрати в сумі 25736,00 грн.

В матеріалах справи відсутні й
скаржником не надані докази про
добровільне виконання наказу
господарського суду Львівської
області від 08.06.2012 у справі №2/4.

13.02.2013 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Денисяком Теодозієм
Григоровичем (державний виконавець)
відкрито виконавче провадження за
виконавчим документом.

27.02.2013 року державним виконавцем
проведено опис та арешт майна -
нежитлових приміщень 4-го поверху №№
73-93 та 5-го поверху №№94-109 загальною
площею 988,5 кв.м за адресою м. Львів, вул.
Зелена, 186, що належить боржнику та
перебуває в іпотеці у стягувача за
договором іпотеки від 19.10.2007 року, про
що складений акт опису й арешту майна.

У березні 2013 року ТОВ "Ванкувер"
звернулось до господарського суду
Львівської області в порядку ст. 121-2 ГПК
України зі скаргою на дії Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області.

В поданій скарзі ТОВ "Ванкувер" просило
суд:

- визнати недійсним та скасувати акт
опису й арешту майна від 27.02.2013 року, а
саме: нежитлових приміщень 4-го поверху
№№ 73-93 та 5-го поверху №№ 94-109,
загальною площею 988,50 м 2, що
знаходяться за адресою : м. Львів, вул.
Зелена, 186, який складений старшим
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Денисяком
Теодозієм Григоровичем при
примусовому виконанні наказу
Господарського суду Львівської
області № 2/4 від 08.06.2012 року;

- визнати неправомірними дії Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області зі складання акту
опису й арешту майна від 27.02.2013 року, а
саме : нежитлових приміщень 4-го поверху
№№ 73-93 та 5-го поверху №№ 94-109,
загальною площею 988,50 м2, що знаходяться
за адресою : м. Львів, вул. Зелена, 186;

- визнати недійсною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Денисяка Теодозія Григоровича
від 27.02.2013 року про призначення
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
для участі у виконавчому провадженні з
примусового виконання наказу № 2/4 від
08.06.2012 року.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 10.06.2013 року у
справі № 2/4, залишеною без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 29.07.2013 року, у
задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.10.2013 року ухвалу
господарського суду Львівської
області від 10.06.2013 року та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 29.07.2013 року у
справі №2/4 скасовано, а справу передано
на новий розгляд до господарського
суду Львівської області.

Приймаючи постанову від 16.10.2013р. Вищий
господарський суд України зазначив, що
при новому розгляді скарги суду слід
проаналізувати скаргу, виходячи з
підстав, які визначені заявником, та
встановити чи було реально забезпечене
право боржника брати участь при
складанні акту опису та арешту його
майна. В разі встановлення обставин
позбавлення боржника можливості
прийняти участь при вчиненні
відповідної виконавчої дії, суду слід
з'ясувати, які негативні наслідки
настали для боржника внаслідок
неповідомлення його про вчинення
виконавчих дій, що є предметом
оскарження, та оцінити, наскільки це
порушення вплинуло на права боржника, і
чи є в такому випадку порушення
законодавства про виконавче
провадження безумовною підставою для
визнання недійсним та скасування акту
опису та арешту майна.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 24.12.2013р. у справі
№2/4 скаргу ТОВ "Ванкувер" на дії Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області відхилено.

З огляду на викладене, судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення є обов"язковими
до виконання на всій території України.

Господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України. Невиконання вимог
рішень, ухвал, постанов господарських
судів тягне відповідальність,
встановлену цим Кодексом та іншими
законами України (ст.45 ГПК України).

Згідно із ст.ст.115, 116 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження". Виконання
рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

За змістом п.2 ст.13 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затв. наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року №512/5,
під час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законами та іншими
нормативно-правовими актами. Акт -
документ, що підтверджує певні
встановлені факти або події, тощо.

Згідно із ч. 5 ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження" про проведення
опису майна боржника і накладення на
нього арешту державний виконавець
складає акт опису та арешту майна
боржника. Під час проведення опису та
арешту майна боржника державний
виконавець має право оголосити
заборону розпоряджатися ним, а в разі
потреби - обмежити права користування
майном, здійснити опечатування або
вилучити його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Відповідно до п. 4.2. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
р. №512/5 опис та арешт майна боржника
здійснюються в такій послідовності:
після виявлення майна боржника
державний виконавець проводить опис та
арешт цього майна, про що складає акт. В
акті опису та арешту майна боржника
повинні бути вказані:

а) назва кожного внесеного в акт
предмета і його відмінні ознаки (вага,
метраж, розмір, форма, вид, колір,
товарний знак, проби, виробнича марка,
дата випуску, ступінь зносу тощо);

б) якщо вилучені предмети мають ознаки
дорогоцінних металів, каменів
органічного та неорганічного
утворення, перлів тощо, то вони
ретельно описуються з визначенням усіх
особливих ознак, відповідним чином
пакуються в конверт, прошиваються,
підписуються державним виконавцем та
іншими учасниками, які були присутніми
під час опису;

в) якщо проводилось опечатування
предмета, зазначається, які предмети,
приміщення, сховища були опечатані,
кількість накладених печаток та спосіб
опечатування;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи,
якій передано майно на зберігання, а
якщо майно передано на зберігання не
боржнику, а іншій особі, - паспортні
дані, її місце проживання (далі -
зберігач);

ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві
майна обов'язків із збереження майна,
попередження про кримінальну та іншу
відповідальність, встановлену
законодавством, за його розтрату,
відчуження, приховування, підміну,
пошкодження, знищення або інші
незаконні дії з майном, на яке
накладено арешт;

д) якщо державний виконавець установив
зберігачеві обмеження права
користуватися майном, зазначаються
вид, обсяги і строки обмеження;

е) зауваження або заяви стягувача,
боржника, осіб, що були присутні при
описі.

Акт опису та арешту майна підписується
державним виконавцем, понятими,
зберігачем майна, боржником та
стягувачем, їх представниками, а також
може бути підписаний іншими особами,
які були присутні при проведенні опису
майна. У разі відмови від підпису
сторін чи інших осіб, що були присутні
при виконанні, про це робиться відмітка
в акті.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції встановлено та не заперечено
виконавчою службою, що ТОВ «Ванкувер»,
як боржник у виконавчому провадженні
не був повідомлений про дату, час та
місце проведення опису майна вказаного
в акті опису й арешту майна від 27.02.2013р.

Скаржник вважає, що вищенаведений факт
порушує права боржника та не
відповідає нормам чинного
законодавства.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що чинним законодавством України про
виконавче провадження не встановлено
заборони щодо опису та арешту майна
боржника за відсутності боржника чи
уповноваженого ним представника та
вважає виконавчу дію органу ДВС
правомірною.

З огляду на викладене судова колегія
зазначає наступне.

Згідно усталеної практики
Європейського суду з прав людини, яка
відображає принцип належного
здійснення правосуддя, судові рішення
мають в достатній мірі висвітлювати
мотиви, на яких вони базуються. Межі
такого обов'язку можуть різнитися
залежно від природи рішення та мають
оцінюватись в світлі обставин кожної
справи (див. рішення "Руїз Торійа проти
Іспанії" від 9 грудня 1994 року). Право
може вважатися ефективним, тільки якщо
зауваження сторін насправді
"заслухані", тобто належним чином
вивчені судом (див. рішення "Дюлоранс
проти Франції" від 21 березня 2000 року;
"Донадзе проти Грузії" від 7 березня 2006
року).

Європейський суд з прав людини у
рішенні "Проніна проти України" від 18
липня 2006 року зауважив, що п. 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція) зобов'язує суди давати
обґрунтування своїх рішень, але це не
може сприйматись як вимога надавати
детальну відповідь на кожен аргумент.
Межі цього обов'язку можуть бути
різними в залежності від характеру
рішення. Питання, чи виконав суд свій
обов'язок щодо подання обґрунтування,
що випливає зі статті 6 Конвенції, може
бути визначено тільки у світлі
конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України
«Про виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право
ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом,
подавати додаткові матеріали, заявляти
клопотання, брати участь у провадженні
виконавчих дій, давати усні та письмові
пояснення, висловлювати свої доводи та
міркування з усіх питань, що виникають
у ході виконавчого провадження, у тому
числі під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Враховуючи наведене, судова колегія
прийшла до висновку,. що при здійсненні
виконавчих дій, старший державний
виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у Л/о Денисюк
Т.Г. не повідомивши боржника про дату,
час та місце огляду майна, а саме
складення акту опису й арешту майна від
27.02.2013р. порушив права боржника.

Окрім того, як вбачається із матеріалів
справи, майно зазначене в спірному акті
опису й арешту майна від 27.02.2013р.
знаходиться в іпотеці згідно договору
іпотеки від 19.10.2007 р., укладеного між ВАТ
"Міжнародний комерційний банк",
правонаступником якого є ВАТ "Піреус
Банк МКБ" - позивач (стягувач) в даній
справі, та відповідачем (боржником).

Відповідно до ч.8 ст.54 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Згідно із ч.3 ст.33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Реалізація іпотечного майна
здійснюється з урахуванням положень
ст.ст.37, 38, 39 Закону України «Про
іпотеку».

Оскільки майно, яке визначено в акті
опису й арешту майна від 27.02.2013р.
знаходиться в іпотеці, згідно договору
іпотеки від 19.10.2007 р., укладеного до
прийняття рішення Господарського суду
Львівської області від 12.12.2011 року у
справі № 2/4, звернення стягнення на
таке майно повинно відбуватись на
підставі Закону України «Про виконавче
провадження» та Закону України «Про
іпотеку».

Згідно із ст. 121-2 ГПК України
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена. За
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, яка надсилається
стягувачеві, боржникові та органові
виконання судових рішень. Ухвалу може
бути оскаржено у встановленому цим
Кодексом порядку.

Оскільки при складенні акту опису
й арешту майна від 27.02.2013р. Відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області порушено право
боржника приймати участь у провадженні
виконавчих дій, даний акт складено з
порушенням норм Закону України «Про
виконавче провадження» та Закону
України «Про іпотеку», судова колегія
прийшла до висновку, що даний акт слід
визнати недійсним, а дії Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області зі складання акту
опису й арешту майна від 27.02.2013 року
неправомірними.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України
«Про виконавче провадження» для
з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін призначає своєю
постановою експерта або спеціаліста (у
разі необхідності - кількох експертів
або спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

Враховуючи вищенаведене, оскільки
судовою колегією визнано
неправомірними дії примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області зі складання акту опису й
арешту майна від 27.02.2013р. та
встановлено, що вищезазначений акту
опису й арешту майна слід визнати
недійсним постанову старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Денисяка Теодозія
Григоровича від 27.02.2013 року про
призначення експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні з примусового
виконання наказу № 2/4 від 08.06.2012 року
також слід визнати недійсною.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга ТОВ «Ванкувер», м.Львів підлягає
задоволенню, ухвалу суду від 24.12.2013р.
слід скасувати.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106, 121-2 ГПК
України,

Львівський апеляційний
господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ванкувер",
м. Львів б/н від 31.12.2014р. задоволити.

2. Ухвалу господарського суду
Львівської області від 24.12.2013р. у справі
№2/4 скасувати.

3. Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ванкувер» на дії
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області задоволити.

4. Визнати недійсним акт опису й
арешту майна від 27.02.2013 року, а саме:
нежитлових приміщень 4-го поверху №№
73-93 та 5-го поверху №№ 94-109, загальною
площею 988,50 м2, що знаходяться за адресою
: м. Львів, вул. Зелена, 186, який складений
старшим державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Денисяком
Теодозієм Григоровичем при
примусовому виконанні наказу
Господарського суду Львівської
області № 2/4 від 08.06.2012 року.

5. Визнати неправомірними дії
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області зі складання акту
опису й арешту майна від 27.02.2013 року, а
саме : нежитлових приміщень 4-го поверху
№№ 73-93 та 5-го поверху №№ 94-109,
загальною площею 988,50 м2, що знаходяться
за адресою : м. Львів, вул. Зелена, 186.

6. Визнати недійсною постанову
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Денисяка Теодозія
Григоровича від 27.02.2013 року про
призначення експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні з примусового
виконання наказу № 2/4 від 08.06.2012 року.

7. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

8. Справу направити в
господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 14.03.2014р..

Головуючий-суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Орищин Г.В.