ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Запоріжжя

27.02.2014
Справа № 908/596/14

Cуддя Зінченко Н.Г., розглянувши
позовні матеріали за позовом ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕОС», (69002, м.
Запоріжжя, вул. Радянська, буд.11)

про стягнення заборгованості в розмірі
149 868,75 коп.

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014 р. до господарського суду
Запорізької області звернувся ОСОБА_1,
м. Запоріжжя з позовною заявою б/н б/д
(вх. № 3625/09-05/14 від 10.02.2014 р.) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕОС», м. Запоріжжя
про стягнення заборгованості в розмірі
149 868,75 коп.

У відповідності до п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду
якщо: до позовної заяви не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі; а
також не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Розглянувши матеріали позовної заяви
та з'ясувавши підстави для повернення
позовної заяви, передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України, суд дійшов висновку, що слід
повернути позовну заяву без розгляду
на підставі п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 54 ГПК України зміст, форма
та додатки до позовної заяви повинні
відповідати приписам вказаної норми
законодавства.

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплати за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місті їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до вимог ГПК України
сплата судового збору є обов'язковою, а
при відсутності доказів сплати позовна
заява підлягає поверненню.

Приписами ст. 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору (п. 3 ч. 1).

З 01.11.2011 р. набув чинності Закон України
"Про судовий збір" № 02/163-48 від 08.07.2011 р.,
відповідно до ч. 1 ст. 4 якого судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Прохальна частина позовної заяви б/н
б/д (вх. № 3625/09-05/14 від 10.02.2014 р.) містить
вимогу майнового характеру про
стягнення 149 868,75 коп. заборгованості.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
від 06.12.2012 р. на 2014 рік
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі з 1 січня встановлена в сумі 1
147,00 грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
16.01.2014 р. № 719-Y11 станом на 01.01.2014 р.
мінімальна заробітна плата
встановлена у розмірі 1218,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4
Закон України "Про судовий збір" ставка
судового збору за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру - 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати (1827,00грн.)
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат (73 080,00 грн.).

До позовної заяви б/н від 28.12.2012 р. (вх. №
143/09-05/13 від 11.01.2013 р.) позивач докази
сплати судового збору не надав.

Проте, в позовній заяві позивач просить
відстрочити сплату судового збору до
ухвалення судового рішення у справі, у
зв'язку з тим, що позивач є пенсіонером
та інших доходів окрім пенсії не має.

Позовна заява позивача в частині
відстрочення сплати судового збору не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
судовий збір": платники судового збору -
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду чи
стосовно яких ухвалене судове рішення,
передбачене цим Законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
судовий збір", враховуючи майновий стан
сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

У п. 12 Інформаційного листа ВГСУ від
25.08.2011 р. зазначено наступне: за
приписами статті 8 Закону України "Про
судовий збір" суд, враховуючи майновий
стан сторони, може своєю ухвалою: -
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше, ніж до ухвалення судового
рішення у справі; - зменшити розмір
судового збору або звільнити від його
сплати.

Таким чином, єдиною підставою для
вчинення судом зазначених у цій нормі
дій є врахування ним майнового стану
сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим
обставин, які свідчать про
неможливість або утруднення в
здійсненні оплати судового збору у
встановлених законом розмірах і в
строки, покладається на заінтересовану
сторону.

Позивач в позовній заяві посилається
на те, що він є пенсіонером та інших
доходів окрім пенсії не має, проте в
позові не вказав та не надав суду
документального підтвердження свого
майнового стану.

Стаття 8 Закону України "Про судовий
збір" передбачає можливість
відстрочення або розстрочення сплати
судового збору на певний строк,
зменшення розміру судового збору,
однак це є правом суду, а не обов'язком.

Позивачем не було надано доказів на
підтвердження обставин, які свідчать
про неможливість або утруднення в
здійсненні оплати судового збору у
встановлених законом розмірах.

Приписами статті 56 ГПК України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення. (Стаття 56 ГПК України в
редакції Закону України "Про внесення
зміни до статті 56 Господарського
процесуального кодексу України щодо
порядку надсилання копії позовної
заяви" № 9126837-11 від 19.05.2011 р.).

У відповідності до ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви та
доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії
позовної заяви з додатком відповідачу
відповідно до Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009 р. № 270, є оригінал
розрахункового документу (оригінал
поштової квитанції чи фінансового
чека), виданий відправникові поштового
відправлення та опису вкладення.

Зазначене підтверджується пунктом 2.1
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/208
від 13.04.2008 р. (з наступними змінами і
доповненнями), в якому зазначено, що
розрахунковий документ встановленої
форми, що підтверджує надання послуг
поштового зв'язку (касовий чек, поштова
квитанція тощо), може вважатися
належним доказом надсилання іншій
стороні (сторонам) у справі копії
позовної заяви.

Згідно з п. 61 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 05.03.2009 р. (з наступними змінами і
доповненнями), у разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність опису, розписатися на
обох його примірниках і поставити
відбиток календарного штемпеля. Один
примірник опису вкладається до
поштового відправлення, другий
видається відправникові. На примірнику
опису, що видається відправникові,
працівник поштового зв'язку повинен
зазначити номер поштового
відправлення.

До позовної заяви б/н б/д (вх. № 2426/09-05
від 20.06.2012 р.) на підтвердження
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви б/н б/д з доданими до неї
документами, позивачем не надано
жодного документу. Докази направлення
позовної заяви з доданими до неї
документами на адресу Відповідача
вказані в додатку до позовної заяви, на
адресу господарського суду
Запорізької області разом з позовною
заявою б/н б/д (вх. № 2426/09-05 від 20.06.2012 р.)
не надійшли, про що свідчить акт №
625/09-05/14 від 27.02.2014 р.

Отже, з наданих документів суду
неможливо зробити висновок про
додержання позивачем вимог закону щодо
направлення на адресу відповідача
копії позовної заяви та доданих до неї
документів.

Крім того, статтею 54 ГПК України
встановлено, що позовна заява
подається до господарського суду в
письмовій формі і підписується
повноваженою посадовою особою
позивача або його представником,
прокурором, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Виходячи зі змісту ст. 28 ГПК України
справи юридичних осіб в господарському
суді ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника. Керівники
підприємств та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, подають господарському
суду документи, що посвідчують їх
посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 ГПК України до
позовної заяви, підписаної
представником позивача, додається
довіреність чи інший документ, що
підтверджує повноваження представника
позивача.

Дана позовна б/н б/д (вх. № 3625/09-05/14 від
10.02.2014 р.) на її останньому (третьому)
аркуші має позначення «ОСОБА_1», однак з
зазначеного позначення неможливо
зробити висновок про підпис особи, якою
подана позовна заява.

Отже, подана до господарського суду
Запорізької області позовна заява б/н
б/д (вх. № 3625/09-05/14 від 10.02.2014 р.) не
підписана повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, що є порушенням вимог
ст. 54 ГПК України.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до п. 3.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63 ГПК
України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику, що у відповідності до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з ним
у господарський суд у загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Керуючись п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕОС», м. Запоріжжя
про стягнення заборгованості в розмірі
149 868,75 коп. та додані до неї документи
повернути позивачу без розгляду.

Копію даної ухвали направити
сторонам у справі.

Додаток: на 8-ми аркушах.

Суддя
Н.Г.Зінченко