ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.14р. Справа № 904/827/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АМАКО УКРАЇНА", с.
Проліски Бориспільський район
Київська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЖЕРЕЛО", с.
Мар'янівка П'ятихатський район
Дніпропетровська область

про стягнення 98 988,74 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Василик М.І., дов. № 9 від
14.01.14р.;

від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АМАКО УКРАЇНА" (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду з позовом, у якому просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЖЕРЕЛО" (далі -
відповідач) суму 81 841,32 грн. основного
боргу, 16 368,26 грн. штрафу, 369,96 грн. 3 %
річних, 409,20 грн. інфляційних, а всього 98
988,74 грн. заборгованості за порушення
виконання зобов'язань за договором
№6975/003606 від 29.03.13р.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов та документи
на вимоги суду не надав, проте в
матеріалах справи наявне клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи оскільки між позивачем та
відповідачем ведуться переговори щодо
укладення мирової угоди стосовно
предмету позову.

Позивач заперечує проти клопотання
відповідача, зазначає, що до клопотання
не додано проекту мирової угоди, крім
того, проект мирової угоди на адресу
позивача не надсилався, вважає, що дії
відповідача спрямовані на затягування
розгляду справи, тому наполягає на
розгляді справи по суті у даному
судовому засіданні.

З огляду на те, що відповідачем не
надано доказів на підтвердження
обставин, викладених у клопотанні про
відкладення розгляду справи, та
враховуючи заперечення позивача, суд
відхиляє клопотання відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України суд вважає
можливим розглянути справу за наявними
в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та оцінивши надані докази в їх
сукупності, господарський суд, -

встановив:

29.03.2013 року між позивачем (продавцем) та
відповідачем (покупцем) був укладений
договір №6975/003606 (далі - Договір), згідно
якого продавець в порядку та на умовах,
визначених у Договорі, зобов'язується
прийняти та оплатити товар (засоби
захисту рослин) в кількості,
асортименті, у терміни і за цінами,
зазначеними у додатку та видаткових
накладних до Договору (п.1.1 Договору).

Згідно п.1 Специфікації №1 від 29.03.2013
року до Договору позивач постачає
відповідачу, а відповідач приймає та
зобов'язується оплатити товар:
Фунгіцид Рекс Дуо в кількості 330 літрів
на загальну суму 81 843,14 грн.

На виконання умов Договору позивач
відповідно до Специфікації №1 від
29.03.12р. до Договору поставив
відповідачу товар на загальну суму 81
841,32 грн., що підтверджується видатковою
накладною з відбитками печаток та
підписами представників підприємств
обох сторін (а.с.14).

Відносини, що виникли між сторонами на
підставі зазначеного вище Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до цих
відносин мають застосовуватися
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Стаття 265 Господарського кодексу
України вказує, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття, якщо договором
або актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

За умовами п.6 Специфікації №1 від
29.03.12р. покупець зобов'язаний сплатити
покупцю 100% загальної вартості товару
на наступних умовах:

- 10% від загальної вартості товару, що
складає гривневий еквівалент 1 005,44
доларів США та підлягає сплаті по Курсу
перерахунку до 27 вересня 2013 року;

- 20% від загальної вартості товару, що
складає гривневий еквівалент 2 010,89
доларів США та підлягає сплаті по Курсу
перерахунку до 25 жовтня 2013 року;

- 70% від загальної вартості товару, що
складає гривневий еквівалент 7 038,11
доларів США та підлягає сплаті по Курсу
перерахунку до 29 листопада 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд зазначає, що взяті на
себе зобов'язання в частині повної та
своєчасної оплати вартості
поставленого товару відповідачем не
виконані, у зв'язку із чим у останнього
виникла основна заборгованість перед
позивачем у розмірі 81 841,32 грн., що
підтверджується матеріалами справи.

На час розгляду спору відповідач не
надав господарському суду доказів
добровільної сплати спірної суми
заборгованості, обставин, наведених
позивачем в обґрунтування позовних
вимог, не спростував.

З урахуванням встановлених обставин,
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1
ст. 530 Цивільного кодексу України,
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його не виконання або
виконання з порушенням умов, які
визначені змістом зобов'язання, а ст. 629
ЦК України передбачає, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою (штрафом,
пенею).

Так, на підставі п.8 Специфікації №1 від
29.03.12р. та приписів ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, позивач нарахував
відповідачу штраф у розмірі 16 368,26 грн.,
3% річних за період з 29.11.13р. по 23.01.14р. на
суму 369,96 грн. та інфляційні за грудень
2013 року на суму 409, 20 грн., що
відображається в розрахунку позивача
(а.с.3-4).

Перевіривши нарахування позивача, суд
визнає їх обґрунтованими, вірно
розрахованими, а отже такими, що
підлягають задоволенню.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів;
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається крім
випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі та застосування штрафних
санкцій.

Викладене є підставою для задоволення
позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України сплата
судового збору покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85,
116-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЖЕРЕЛО" (51180,
Дніпропетровська область,
П'ятихатський район, с. Мар'янівка, вул.
Леніна, 227-А; ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АМАКО УКРАЇНА" (08322,
Київська область, Бориспільський
район, с.Проліски, вул. Броварська, 2; ) суму 81 841,32 грн. (вісімдесят
одна тисяча вісімсот сорок одна грн.
32 коп.) основного боргу, 16 368,26 грн.
(шістнадцять тисяч триста шістдесят
вісім грн. 26 коп.) штрафу, 369,96 грн.
(триста шістдесят дев'ять грн. 96 коп.) 3%
річних, 409,20 грн. (чотириста дев'ять грн.
20 коп.) інфляційних, 1 979,78 грн. (одна
тисяча дев'ятсот сімдесят дев'ять грн. 78
коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
А.В.
Суховаров

Рішення підписано - 18.03.2014р.