донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

18.03.2014 справа №913/3360/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Діброви Г.І.суддівБойченка
К.І, Стойки О.В. при секретарі
Романовій А.О. від позивача:Івасюк
І.Ю. - за дов. б/н від 28.05.2013 р. від
відповідача:не з»явивсяРозглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БРІЗ -
ЛУГАНСЬК», м. Луганськ на рішення
господарського суду Луганської
областівід30.01.2014 рокуу справі№ 913/3360/13
(суддя Голенко І.П.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «БРІЗ - ЛУГАНСЬК», м.
Луганськдо відповідача Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_5, м.
Луганськпростягнення 45 175 грн. 00
коп.ВСТАНОВИВ:

У 2013 році Товариство з обмеженою
відповідальністю «БРІЗ - ЛУГАНСЬК»,
м. Луганськ звернулося до
господарського суду Луганської
області з позовною заявою до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5, м. Луганськ
про стягнення 45 175 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 30.01.14 р. у
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «БРІЗ -
ЛУГАНСЬК», м. Луганськ до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м.
Луганськ про стягнення 45 175 грн. 00 коп.
було відмовлено у повному обсязі.

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «БРІЗ - ЛУГАНСЬК»,
м. Луганськ, з прийнятим рішенням
не згоден, вважає його прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права України. Тому він
звернувся з апеляційною скаргою, якою
просить Донецький апеляційний
господарський суд рішення
господарського суду Луганської
області від 30.01.14 р. скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав свої вимоги
апеляційної скарги.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
поштове повідомлення про вручення
26.02.2014 р. уповноваженій особі
підприємства ухвали суду про порушення
апеляційного провадження від 19.02.14 р.
Про причину неявки суд не повідомив,
своїми процесуальними правами,
передбаченими статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався, ніяких
клопотань з цього приводу судовій
колегії не надав, явка сторін ухвалою
суду від 19.02.2014 р. не була визнана
обов'язковою, неявка без поважних
причин у судове засідання
представників сторін не тягне за собою
перенесення розгляду справи на інші
строки, тому справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами, а повний
текст постанови направляється
сторонам по справі в установленому
порядку.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне розглянути
апеляційну скаргу, оскільки для
з'ясування фактичних обставин справи
достатньо матеріалів, що знаходяться в
матеріалах справи № 913/3360/13
та наданих представником позивача
пояснень.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає справу та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
відповідає вимогам чинного
законодавства України, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.04.2012 року між Приватним підприємством
«Шанс» (замовник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «БРІЗ -
ЛУГАНСЬК» (підрядник) був укладений
договір підряду, відповідно до умов
якого підрядник зобов»язався виконати
роботи з капітального ремонту
підземного переходу за адресою: м.
Луганськ, вул. Совєтская, 61-а
(перехрестя вул. Совєтская - Демехина)
власними силами та матеріалами, а
замовник - прийняти і оплатити дані
роботи.

Як зазначив позивач у своєму позові,
ним нібито на виконання умов вказаного
договору у період з червня 2012 року по
жовтень 2012 року була придбана у
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
тротуарна плитка на загальну суму 45 175
грн. 00 коп., що нібито
підтверджується розрахунковими
квитанціями від 27.06.2012р., 04.07.2012р.,
19.07.2012р., 04.07.2012р., 03.08.2012р., 16.10.2012р.,
25.09.2012р., 04.10.2012р., оскільки вони містять
печатку Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 з зазначенням найменування
товару.

Після завершення робіт з капітального
ремонту підземного переходу за
адресою: м. Луганськ, вул.
Совєтская, 61-а (перехрестя вул.
Совєтская - Демехина) було виявлено
руйнування цілісності верхнього шару
плитки, оскільки відповідачем була
продана неякісна плитка, що нібито
підтверджується протоколом №
338-П345.13-324.12 випробувань плит бетонних
тротуарних неармованих, складеного
Випробувально-дослідною лабораторією
Луганської філії ДП «Державний
науково-дослідний інститут
будівельних конструкцій».

04.11.2013 року позивач направив на адресу
відповідача претензію з вимогою
повернути сплачену за тротуарну плитку
грошову суму в розмірі 45 175 грн. 00 коп.,
яка залишена відповідачем без
відповіді та виконання.

Враховуючи наведене, позивач звернувся
із позовом до господарського суду
Луганської області про стягнення з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м.
Луганськ суми у розмірі 45 175 грн. 00 коп.

Дослідивши фактичні обставини справи,
оцінивши докази на їх підтвердження,
надавши правову кваліфікацію
відносинам сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, правових норм, які підлягають
застосуванню, та матеріалів справи,
судова колегія дійшла висновку, що:

У відповідності до приписів ст. 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як зазначає позивач у своєму позові,
ним нібито на виконання умов договору
підряду від 20.04.2012 року, укладеного між
Приватним підприємством «Шанс» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БРІЗ - ЛУГАНСЬК» у
період з червня 2012 року по жовтень 2012
року була придбана у Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 тротуарна
плитка на загальну суму 45 175 грн. 00 коп.,
що нібито підтверджується
розрахунковими квитанціями від
27.06.2012р., 04.07.2012р., 19.07.2012р., 04.07.2012р.,
03.08.2012р., 16.10.2012р., 25.09.2012р., 04.10.2012р.,
оскільки вони містять печатку
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з
зазначенням найменування товару.

Після завершення робіт з капітального
ремонту підземного переходу за
адресою: м. Луганськ, вул.
Совєтская, 61-а (перехрестя вул.
Совєтская - Демехина) було виявлено
руйнування цілісності верхнього шару
плитки, оскільки, як вважає позивач,
відповідачем була продана неякісна
плитка, що підтверджується протоколом
№ 338-П345.13-324.12 випробувань плит бетонних
тротуарних неармованих, складеного
Випробувально-дослідною лабораторією
Луганської філії ДП «Державний
науково-дослідний інститут
будівельних конструкцій».

Статтями 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства, повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи складаються під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88 первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Залежно від характеру операції та
технології обробки-даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа,
підстава для здійснення операцій, дані
про документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо (п.п. 2.1. - 2.4.
Положення).

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
недоведеності позивачем належними
засобами доказування відповідно до
ст.ст. 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України факту
придбання плитки саме у відповідача
згідно розрахункових квитанцій від
27.06.2012р., 04.07.2012р., 19.07.2012р., 04.07.2012р.,
03.08.2012р., 16.10.2012р., 25.09.2012р., 04.10.2012р.,
оскільки вказані розрахункові
документи не містять посади і прізвища
особи, яка здійснила вказані
господарські операції, посилання саме
на договір підряду від 20.04.2012 року. До
того ж позивач також не довів факт
отримання у відповідача матеріалів
саме для виконання робіт за договором
підряду, укладеним між ним та іншою
юридичною особою, оскільки умовами
договору підряду та нормами чинного
законодавства України в частині
дотримання порядку оформлення
отримання та використання матеріалів
при виконанні саме підрядних робіт не
передбачена можливість оформлення
таких правовідносин у вигляді
розрахункових квитанцій. Актів
приймання передачі матеріалів, довідок
про їх вартість, актів використання
таких матеріалів тощо матеріали справи
не містять.

Крім того, матеріалами справи не
підтверджений взагалі факт
неякісності отриманої продукції,
оскільки факт наявності недоліків
поставленої продукції та питання щодо
якості цієї продукції можливо
визначити лише шляхом призначення по
справі судової експертизи, однак в
матеріалах справи відсутнє клопотання
позивача з цього приводу і належними
засобами доказування не встановлено
факт поставки неякісної продукції.

За таких підстав, суд апеляційної
інстанції зазначає, що позивач не довів
суду належними засобами доказування
згідно норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України факт
наявності фактичних правовідносин за
договором купівлі - продажу між
сторонами, а також взагалі факт
неякісності продукції, внаслідок чого
у відповідача не виникло зобов»язань
перед позивачем по поверненню
сплачених грошових коштів за товар
неналежної якості у розмірі 45 175 грн. 00
коп. До того ж позивач не довів суду
наявності в даному випадку у
відповідача перед позивачем саме
грошового зобов»язання.

Таким чином, судова колегія вважає, що
висновок суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БРІЗ - ЛУГАНСЬК», м.
Луганськ про стягнення з Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5, м. Луганськ
сплачених грошових коштів у розмірі 45
175 грн. 00 коп. є вірним.

Доводи апеляційної скарги не прийняті
судовою колегією до уваги, оскільки не
підтверджені матеріалами справи та не
впливають на правомірність висновку
прийнятого господарським судом
рішення.

Отже, відповідно до статті 47
Господарського процесуального кодексу
України, судове рішення прийняте
суддею за результатами дослідження
усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що відповідно до вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
Луганської області від 30.01.2014 р. у
справі № 913/3360/13 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права України, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БРІЗ -
ЛУГАНСЬК», м. Луганськ на рішення
господарського суду Луганської
області від 30.01.2014 року у справі №
913/3360/13 залишити без задоволення,
рішення господарського суду
Луганської області від 30.01.2014 року у
справі № 913/3360/13 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, направляється сторонам
по справі в триденний строк та може
бути оскаржена до Вищого
господарського суду України через
Донецький апеляційний господарський
суд у двадцятиденний строк.

Головуючий
Г.І. Діброва

Судді
К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надр. 5 прим:

1 - у справу;

2 - позивачу;

3 - відповідачу;

4 - ДАГС;

5- ГС Луг. обл.

Довгалюк К.Г.