ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
Справа № 915/2354/13

м.
Миколаїв

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Миколаївобленерго" (54017,
м. Миколаїв, вул.
Громадянська, 40), код 23399393

до відповідача: Миколаївського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету (54030, м.
Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41), код
22440366

про: визнання недійсним рішення
адміністративної колегії
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
126-ріш. від 27.09.2013 р.

суддя В.Д. Фролов

за участю представників сторін

від позивача: Клис Н.А., довіреність №
01/53-239 від 27.12.2013 р.;

Волик В.М., довіреність № 01/53-05 від
14.01.2014 р.;

Тюнін М.В., довіреність № 01/53-01 від
09.01.2014 р.;

Рудяк С.О., довіреність № 01/53-203 від
27.12.2013 р.;

від відповідача: Войтенкова І.О.,
довіреність № 2 від 09.01.2014 р.;

Іванковська Ю.В., довіреність № 3 від
11.01.2014 р.

Публічне акціонерне товариство
"Миколаївобленерго" (далі-Позивач)
звернулося до Господарського суду
Миколаївської області з позовом до
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(далі-Відповідач) про визнання
недійсним рішення від 27.09.2013 р. № 126-ріш
у справі № 1-26.213/115-2013 «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу».

Заявлений позов Позивач обґрунтовує
тим, що спірне рішення Відповідача
суперечить ст.ст. 1, 2, 13,59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
ст.ст. 1, 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України", п. 37
Правил користування електричною
енергією для населення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.1999р. № 1357.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали
повністю з підстав, викладених у
позові.

Відповідач проти позову заперечив,
мотивуючи тим, що спірне рішення
повністю ґрунтується на чинному
законодавстві України та фактичних
обставинах справи. Крім того, Публічне
акціонерне товариство
"Миколаївобленерго" займало монопольне
становище у 2011-2012 роках на ринку
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом населенню у межах
території Миколаївської області, а
його дії, які полягали у неправомірному
зобов'язувані гр. ОСОБА_7 здійснити
оплату за послугу технічної перевірки
електроустановки без належних на те
правових підстав, є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, а саме: зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку у вигляді дій, що призвели до
ущемлення інтересів споживачів, які
були б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Ухвалою суду від 26.12.13р. провадження у
справі було порушено, позовна заява
прийнята до розгляду, розгляд справи
призначений на 05.02.14 р.

У судовому засіданні 05.02.14р. судом
оголошувалась перерва до 12.02.14р. У
судовому засіданні 12.02.14р. судом
оголошувалась перерва до 26.02.14р.

Ухвалою господарського суду від 26.02.2014
р. продовжено строк розгляду справи та
відкладено розгляд справи на 13.03.2014 р.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши всі подані у справу докази,
суд встановив:

27 вересня 2013 року адміністративна
колегія Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
прийняла спірне рішення № 126-ріш у
справі № 1-26.213/115-2013 "Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу".

Даним рішенням Відповідач:

- визнав, що Позивач займав монопольне
становище у 2011-2012 роках на ринку
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом населенню у межах
території Миколаївської області, на
якій розташовані власні електричні
мережі позивача, як такий, що на цьому
ринку не мав жодного конкурента;

- визнав, що дії Позивача, які полягали у
неправомірному зобов'язанні
гр. ОСОБА_7, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, здійснити оплату за послугу
технічної перевірки електроустановки
без належних на те правових підстав,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50, частиною першою
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", а саме:
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку у вигляді дій, що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку;

- за вчинене порушення наклав на
позивача штраф у розмірі 68000 гривень.

При прийнятті даного рішення
Відповідач керувався наступними
обставинами та висновками.

Позивач здійснює діяльність з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом.

Товаром є постачання електричної
енергії за регульованим тарифом,
споживачі - населення Миколаївської
області, товарними межами ринку є
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом населенню,
територіальні межі ринку - межі
території Миколаївської області, на
якій розташовані власні електричні
мережі Позивача.

Позивач є єдиним суб'єктом
господарювання, який постачає
електричну енергію за регульованим
тарифом населенню в межах території
Миколаївської області, на якій
розташовані власні місцеві (локальні)
електричні мережі позивача відповідно
до отриманих ліцензій НКРЕ від 18.08.2005 №
177322, від 18.08.2005 № 177323, від 28.04.2011 № 500343,
від 28.04.2011 № 500344.

Часовими межами ринку визначено
2011 - 2012 роки - проміжок часу, протягом
якого залишились незмінні структура
ринку, співвідношення попиту та
пропозиції на ньому.

За визначенням ч. 1 ст. 12 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" позивач у 2011 - 2012 роках
займав монопольне (домінуюче)
становище на ринку постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом населенню у межах території
Миколаївської області, на якій
розташовані власні електричні мережі
позивача, як такий, що на цьому ринку не
мав жодного конкурента.

Між Позивачем та гр. ОСОБА_7
укладено договір від 05.06.2010 №
0101083 про користування електричною
енергією, за яким Позивач узяв на себе
зобов'язання надійно постачати
споживачу (гр. ОСОБА_7) за адресою:
АДРЕСА_1, електричну енергію у
необхідних йому обсягах, а споживач, у
свою чергу, зобов'язався сплачувати
одержану електричну енергію за діючими
тарифами у терміни, передбачені
договором;

Пунктом 3.33 ПКЕЕ передбачено, що
технічна перевірка здійснюється
електропередавальною організацією не
рідше одного разу на 3 роки.

Споживач не звертався до Позивача
для надання послуги технічної
перевірки електроустановки. У своїй
заяві до Позивача від 15.02.2012 р. він чітко
сформулював своє прохання про закриття
особистого рахунку.

Виконання робіт з технічної
перевірки засобу обліку, встановленого
у помешканні споживача, є правом
Позивача, і не має ознак послуги, у якій
споживач мав потребу. Ці роботи можна
віднести до послуг при їх замовленні
споживачем, тобто при наявності попиту
на вказані послуги.

Відповідно до п. 37 ПКЕЕн
енергопостачальник має право
пропонувати споживачам додаткові
послуги, пов'язані з постачанням
електричної енергії.

Позивач, висував вимогу про оплату
вартості технічної перевірки
електроустановки споживача, при тому,
що сам споживач не замовляв у нього
цієї послуги (виконання робіт),
відповідних догорів на її надання не
укладав, допускає ущемлення інтересів
споживачів, що є однією із
кваліфікуючих ознак порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції у вигляді зловживання
монопольним становищем на ринку. За
умов значної конкуренції на ринку
наведені дії Позивача були б
неможливими, оскільки маючи
зацікавлення продати свій товар,
Позивач мав би вживати заходів щодо
недопущення ущемлення інтересів
споживачів в частині неправомірного
висування вимог оплати робіт та послуг,
яких споживачі не потребували та не
замовляли.

З огляду на монопольне становище
Позивача на ринку постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом населенню в межах території
Миколаївської області, на якій
розташовані власні електричні мережі
Позивача, дії Позивача, які полягають у
неправомірному зобов'язанні до гр.
ОСОБА_7 оплатити вартість технічної
перевірки електроустановки цього
споживача, що мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, без належних на те підстав, є
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50, частиною першою
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", а саме:
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку у вигляді дій, що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку;

Оцінивши подані учасниками судового
процесу докази, господарський суд
вважає, що позов підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Між Позивачем та гр. ОСОБА_7 було
укладено договір № 0101083 від 06.05.2010 року
про користування електричною енергією.

Гр. ОСОБА_7. звернувся до Позивача із
заявою від 15.02.2012 р. про ліквідацію
особового рахунку НОМЕР_1. Позивачем і
було запропоновано даному громадянину
послугу з проведення технічної
перевірки належній їй
електроустановки.

Згідно з п. 37 ПКЕЕн енергопостачальник
має право: пропонувати споживачам
додаткові послуги, пов'язані з
постачанням електричної енергії.

Відповідно до п.п. 1.4.-1.6. Методики
розрахунку вартості робіт з
підключення електроустановок
споживачів до електричних мереж
ліцензіата та інших додаткових робіт і
послуг, пов'язаних із ліцензованою
діяльністю, затвердженої постановою
НКРЕ від 25.12.2008 № 1522, виконання
додаткових робіт (послуг) здійснюється
на підставі договору, який укладається
між замовником і виконавцем згідно з
чинним законодавством України. Перелік
додаткових робіт (послуг) наведений в
додатку 1 до цієї Методики. Вартість
додаткових робіт (послуг) не
включається до складу витрат на
передачу електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами та постачання електричної
енергії за регульованим тарифом і
обліковується окремо від витрат з
ліцензованої діяльності у випадку
виконання зазначених робіт (послуг)
виконавцем.

Згідно з додатком № 1 до цієї Методики
до переліку додаткових робіт (послуг)
входить позачергова технічна
перевірка правильності роботи засобу
обліку.

Оплата даної послуги гр. ОСОБА_7, від
28.02.2012 р. в розмірі 69 грн. 12 коп., свідчить
про прийняття пропозиції Позивача.

В матеріалах справи не міститься
жодних доказі того, що Позивач якимось
чином зобов'язував гр. ОСОБА_7
оплачувати послугу проведення
технічної перевірки.

В той же час, спірним рішенням
Відповідач визнав дії Позивача, які
полягали у неправомірному зобов'язанні
гр. ОСОБА_7 здійснити оплату вартості
технічної перевірки електроустановки
без належних на це підстав, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_1. порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим пунктом 2
статті 50, частиною першою статті 13
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", а саме: зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку у вигляді дій, що призвели до
ущемлення інтересів споживачів, які
були б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку, у зв'язку
з чим наклав на позивача штраф в
розмірі 68000 грн.

За вищевикладених обставин,
господарський суд вважає, що
Відповідач не довів обставини, які
мають значення для справи, і які визнав
встановленими, а також дійшов
висновків, які не відповідають
обставинам справи.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 13
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" зловживанням монопольним
(домінуючим) становищем на ринку є дії
чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Господарським судом встановлено, що у
спірному рішенні Відповідач дійшов
висновку, що за наявності значної
конкуренції на ринку споживач міг би
обирати для себе іншого постачальника
послуг, який дотримується вимог
чинного законодавства та не допускає
ущемлення його законних інтересів, які
полягають в одержанні послуг з
постачання електричної енергії
виключно на тих умовах, що передбачені
законодавством.

З огляду на вищевикладені, встановлені
судом, обставини недоведеності
висновків Відповідача щодо незаконних
дій Позивача, господарський суд вважає,
що Відповідачем у спірному рішенні не
доведено, що дії Позивача по
пропонуванню споживачу оплатити
послуги з технічної перевірки
електроустановки споживача були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку, що є окремою
підставою для задоволення
господарським судом позову.

Щодо інших підстав позову, то
господарський суд вважає необхідним
зазначити, що норми чинного
законодавства України не містять
якогось вичерпного переліку можливих
ринків товарів. Тому, зокрема, не можуть
братись до уваги посилання сторін
спору на те, що той чи інший ринок
товарів, вивчення якого проводиться
органом Антимонопольного комітету
України, не передбачений законом.
Господарські суди не повинні
перебирати на себе не притаманні суду
функції, які здійснюються виключно
органами Антимонопольного комітету
України, та знову встановлювати
товарні, територіальні (географічні),
часові межі певних товарних ринків
після того, як це зроблено зазначеними
органами, й на підставі цього робити
висновки про наявність чи відсутність
монопольного (домінуючого) становища
суб'єкта господарювання на ринку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд не приймає до уваги
заперечення Відповідача проти
задоволення позову, оскільки вони не
ґрунтуються на чинному законодавстві
України та фактичних обставинах
справи.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати підлягають покладенню на
відповідача.

Відповідно до ст. 84 ГПК України в
резолютивній частині рішення
вказується про розподіл господарських
витрат між сторонами, про повернення
судового збору з бюджету.

В судовому засіданні 13.03.2013 р. оголошену
вступну та резолютивну частини
рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,
82-1, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення
адміністративної колегії
Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
27.09.2013р. № 126-ріш. у справі № 1-26.213/115-2013
"Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу".

3.Стягнути з Миколаївського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України (54030,
м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41, код
22440366) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" (54017, м.
Миколаїв, вул. Громадянська, 40, код 23399393)
судовий збір у розмірі 1147 (одна тисяча
сто сорок сім) грн. 00 коп.

4. Повернути Публічному
акціонерному товариству
"Миколаївобленерго" (54017, м.
Миколаїв, вул. Громадянська, 40, код 23399393)
з Державного бюджету України судовий
збір в сумі 573 (п'ятсот сімдесят три) грн.
50 коп., сплачений платіжним дорученням
від 23.12.2013р. № 35691, оригінал якого
знаходиться в матеріалах справи, у
зв'язку з внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Повний текст рішення складено 14.03.2014 р.

Суддя
В.Д. Фролов