ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.2014
Справа № 905/5333/13

Суддя господарського суду Донецької
області Тоцький С.В.

при секретарі судового засідання
Асмановій Е.Е.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.», м.
Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донспецмонтаж», м.
Донецьк

про стягнення 478178,19грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Макаров І.В. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився ;

По справі була оголошена перерва
з 06.08.2013р. на 12.09.2013р. на 09год. 30хвил.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов, Товариством з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Дока Україна
Т.О.В.», м. Київ, до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донспецмонтаж», м.Донецьк про
стягнення 478178,19грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що відповідно
до умов укладеного договору про заміну
боржника (переведення боргу в
зобов'язанні) №28 від 01.10.2012р. первісний
боржник передав відповідачу
кредиторську заборгованість в розмірі
478178,19грн., що виникла у первісного
боржника перед позивачем по договору
оренди майна №11.123 від 28.12.2011р. Однак, у
встановлений строк та належним чином
відповідач своє зобов'язання не
виконав, у результаті чого за
відповідачем утворилася
заборгованість в сумі 478178,19грн.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву не
надав. У попередніх судових засіданнях
відповідач проти позову заперечував та
заявляв клопотання про зупинення
провадження у справі до розгляди
справи про визнання договору про
заміну боржника №28 від 01.10.2012р.
недійсним, яке судом було задоволено.

Ухвалою господарського суду від
12.09.2013р. провадження у справі №905/5333/13 на
підставі приписів передбачених ст.79
ГПК України було зупинено до розгляду
справи №905/6191/13 про визнання договору
№28 про заміну боржника (переведення
боргу в зобов'язанні) від 01.10.2012р.
недійсним.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 04.11.2013р.,
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 11.12.2013р. у
задоволені позову про визнання
договору №28 про заміну боржника
(переведення боргу в зобов'язанні) від
01.10.2012р. недійсним було відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду
України від 05.02.2014р. рішення попередніх
інстанцій були залишені без змін.

Ухвалою господарського суду від
20.02.2014р., провадження у справі №905/5333/13
поновлено.

За клопотанням представників сторін
справа слухалась без фіксації судового
процесу технічними засобами.

Відповідно до статей 9, 10 Конституції
України, статті 9 Європейської хартії
регіональних мов або мов меншин
(ратифікована Законом України від 15
травня 2003р. N802), статті 3 Декларації прав
національностей України (від 1
листопада 1991р. N1771), статті 12 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" та усним клопотанням
представників сторін, справа
розглядалась російською мовою.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд встановив :

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.»
(Орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Мегаполіс-Донбуд» (Орендар) 28 грудня
2011р. був укладений договір оренди майна
№11.123, за умовами якого (п. 1.1.)
Орендодавець передає, а Орендар
приймає у тимчасове користування та за
плату будівельну опалубку, асортимент,
ціна та кількість якої визначені в
специфікації, що є невід'ємною частиною
договору. Орендар зобов'язується
прийняти зазначене майно та своєчасно
здійснити оплату орендних платежів.

Відповідно до умов п.2.1. договору строк
орендних правовідносин
встановлюється з моменту фактичної
передачі майна або його частини
Орендарю і діє до моменту повернення
орендарем майна у повному обсязі.

За п.3.1. договору загальний розмір
платежів за тимчасове користування
майном (орендна плата) розраховується
за фактичний строк перебування майна в
оренді, але в будь-якому разі не менше
ніж за 1 календарний місяць та
становить суму у розмірі 142067,52грн., в
т.ч. ПДВ - 23677,92грн.

Згідно п.3.6. договору орендна плата
щомісяця перераховується Орендарем на
поточний рахунок Орендодавця з
урахуванням фактичної кількості майна,
що перебуває в орендному користуванні
орендаря, до 20-го числа кожного місяця,
наступного за поточним місяцем
орендних правовідносин.

Договір підписано обома сторонами та
скріплено печатками підприємств.

До укладеного договору між сторонами
були складені та підписані
специфікації, в яких сторонами
зазначено найменування переданого в
оренду майна, його кількість, вартість
та вага.

Надання позивачем послуг з оренди
майна та прийняття наданих послуг
відповідачем фіксувалися сторонами в
акта надання послуг, так згідно акту
надання послуг №1375 від 30.09.2012р.
позивачем були надані послуги з оренди
опалубки за вересень 2012р. на суму
89483,74грн. з ПДВ, а також було зазначено,
що сума боргу станом 30.09.2012р., а
договором оренди №11.123 від 28.12.2011р.
складала 478178,19грн.

01 жовтня 2012р. між ТОВ «Донспецмонтаж»
(Новий боржник) та ТОВ
«Мегаполіс-Донбуд» (Первісний боржник)
та ТОВ з ІІ «Дока Україна Т.О.В.»
(Кредитор) був укладений договір №28 про
заміну боржника (переведення боргу в
зобов'язанні).

Відповідно до умов п.1.1. цим договором
регулюються відносини, пов'язані із
заміною зобов'язаної сторони
(Первісного боржника) в зобов'язанні, що
виникли з договору оренди майна №11.123
від 28.12.2011р., укладеного між Первісним
боржником та Кредитором (основний
договір). Первісний боржник, окрім
інших зобов'язань за Основним
договором передає також Основному
боржнику кредиторську заборгованість
(грошове зобов'язання) (переведення
боргу) у розмірі 478178,19грн. з ПДВ., що
випливає у Первісного боржника з
основного договору.

Згідно п.3. договору в силу вимог ст.ст.
520-523 ЦК України до Нового боржника
переходить кредиторська
заборгованість Первісного боржника у
розмірі 478178,19грн. з ПДВ за основним
договором, право на витруювання якої
належить Кредитору.

За умовами п.1.5. договору Новий боржник
становиться єдиним володільцем всіх
зобов'язань Первісного боржника за
основним договором з моменту
підписання сторонами даного договору.

Пунктом 2.2.2. договору встановлено, що
Новий боржник самостійно, за власний
рахунок та від свого імені несе перед
Кредитором відповідальність, що
випливає з основного договору.

Відповідно до п.6.1. договору даний
договір набирає чинності з моменту
підписання його обома сторонами та діє
до повного виконання його умов
сторонами.

Договір підписано всіма сторонами та
скріплено печатками підприємств.

06 червня 2013р. позивач направив на
адресу відповідача вимогу в порядку
ст.530 ЦК України сплатити
заборгованість в сумі 478178,19грн.
відповідно до умов договору №28 від
01.10.2012р. про заміну боржника. Доказом
направлення даної вимоги позивачем
надано рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення та
фіскальний чек.

Відповідачем в порушення умов договору
зобов'язання щодо сплати
заборгованості в сумі 478178,19грн.
виконано не було.

За розрахунком позивача, у зв'язку із
невиконанням відповідачем умов
договору за останнім утворилася
заборгованість, яка на момент
звернення до суду із позовом складає
478178,19грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно вимог передбачених ст.1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд, відповідно
до приписів частини 1 ст.12 ЦК України.

Цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства, згідно вимог
передбачених ст.13 ЦК України.

Згідно з положеннями ст.14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Способи судового захисту цивільних
прав та інтересів встановлені статтею
16 Цивільного кодексу України та
статтею 20 ГК України, цими нормами
встановлено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно вимог ст.174 ГК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 67 Господарського
кодексу України передбачено, що
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності, виконуються
на підставі договорів.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного
кодексу України та ст.173
Господарського кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною першою статті 193
Господарського Кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до вимог статті 525
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(частина 1 статті 530 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до вимог статті 610
Цивільного кодексу України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (стаття 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до вимог передбачених ст.510
ЦК України, сторонами у зобов'язанні є
боржник і кредитор.

Так, між ТОВ з ІІ «ДОКА Україна Т.О.В» та
ТОВ «Мегаполіс-Донбуд» 28.12.2011р.
укладено Договір оренди майна
(оперативна оренда) №11.123, за яким
орендодавець передав, а орендар
прийняв у тимчасове користування
будівельну опалубку.

За приписами ст.520 ЦК України, боржник у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою (переведення боргу) лише за
згодою кредитора, якщо інше не
передбачено законом.

Статьею 521 ЦК України визначено, що
форма правочину щодо заміни боржника у
зобов'язанні визначається відповідно
до положень статті 513 цього Кодексу.

Отже, 01.10.2012р. між ТОВ «Донспецмонтаж»,
ТОВ «Мегаполіс-Донбуд» та ТОВ з ІІ
«ДОКА Україна Т.О.В» укладено Договір
про заміну боржника (перевід боргу в
зобов'язанні) №28.

Вимогами статті 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

За умовами Договору про заміну
боржника (перевід боргу в зобов'язанні)
№28 від 01.10.2012р. сторони дійшли згоди
врегулювати відношення пов'язані із
заміною боржника, який зобов'язаний по
договору оренди майна (оперативна
оренда) №11.123 від 28.12.2011р. та цим
договором визнано нового боржника, а
саме ТОВ «Донспецмонтаж».

Умовами п.1.2. Договору про заміну
боржника (перевід боргу в зобов'язанні)
№28 від 01.10.2012р. сторони дійшли згоди, що
новий боржник, тобто відповідач по
даній справі отримує всі права та
обов'язки з основного Договору оренди
майна (оперативна оренда) №11.123 від
28.12.2011р.

Пунктом 1.3. Договору про заміну
боржника (перевід боргу в зобов'язанні)
№28 від 01.10.2012р. сторони визначили, що в
силу приписів передбачених ст.ст. 520-523
ЦК України до нового боржника, ТОВ
«Донспецмонтаж», переходить
кредиторська заборгованість
первісного боржника, ТОВ
«Мегаполіс-Донбуд», у розмірі 478 178,19
грн. враховуючи ПДВ по основному
договору, тобто по договору оренди
майна (оперативна оренда) №11.123 від
28.12.2011р., право на вимогу яке належить
кредитору, тобто позивачу по даній
справі, а саме: ТОВ з ІІ «ДОКА Україна
Т.О.В».

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно умов п.2.2.2. Договору про заміну
боржника (перевід боргу в зобов'язанні)
№28 від 01.10.2012р. новий боржник, тобто
відповідач, ТОВ «Донспецмонтаж»,
самостійно за свій рахунок та від свого
імені несе перед кредитором, тобто
позивачем по даній справі, ТОВ з ІІ
«ДОКА Україна Т.О.В», відповідальність,
яка виникає із 3 та 8 Розділів Основного
зобов'язання, тобто Договору оренди
майна (оперативна оренда) №11.123 від
28.12.2011р.

Згідно вимог передбачених ст.522 ЦК
України новий боржник у зобов'язанні
має право висунути протии вимоги
кредитора всі заперечення, що
грунтуються на відносинах між
кредитором і первісним боржником.

З самого Договору про заміну боржника
(перевід боргу в зобов'язанні) №28 від
01.10.2012р. не вбачається, що підписуючи
зазначений договір відповідачем на
адресу позивача висунуті будь-які
заперечення щодо виконання умов
зазначеного договору, який
безпосередньо витікає з основного
зобов'язання.

Згідно вимог передбачених ст.35 ГПК
України факти, встановлені під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

В рішенні Європейського суду з прав
людини від 25.07.2002 року у справі за
заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг"
проти України" та рішенні
Європейського суду з прав людини від
28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95
"Брумареску проти Румунії" встановлено,
що існує усталена судова практика
конвенційних органів щодо визначення
основним елементом верховенства права
принципу правової певності, який
передбачає серед іншого і те, що у
будь-якому спорі рішення суду, яке
вступило в законну силу, не може бути
поставлено під сумнів.

Так, рішенням господарського суду
Донецької області від 04.11.2013р.,
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 11.12.2013р. у
задоволені позову про визнання
договору №28 про заміну боржника
(переведення боргу в зобов'язанні) від
01.10.2012р. недійсним було відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду
України від 05.02.2014р. рішення попередніх
інстанцій були залишені без змін.

Відповідно до вимог передбачених
пунктом 4 частини 3 ст.129 Конституції
України основними засадами
судочинства є - змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Статтею 4-3 ГПК України передбачено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Під час розгляду зазначеної справи
відповідачем належним чином не
спростовано вимоги, які викладено у
позовній заяви.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено,
що кожна із сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43
ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до ґрунтовного висновку та вважає, що
позовні вимоги належним чином
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

На підставі вимог передбачених ст.129
Конституції України, ст.ст.11-16, 202, 509, 510,
520-522, 525, 526, 530, 610, 612, 628, 629 ЦК України,
ст.ст. 20, 67, 173, 174, 193 ГК України та
керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28,
32-36, 43, 49, 75, 77, 79, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.», м.
Київ до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донспецмонтаж»,
м.Донецьк про стягнення 478178,19грн.,
задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донспецмонтаж» (83001,
м. Донецьк, вул. Челюскінцев, 69-А, , п/р 2767 в філії ГУ ПАТ
ПІБ в Донецькій області, МФО 334635) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.» (04210,
м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 20-а, , п/р №393 в КРД АТ
«Райффайзен Банк Аваль», м. Київ, МФО
322904) заборгованість в сумі 478178,19грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
9563,56грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано і може
бути оскаржене через господарський суд
Донецької області в апеляційному
порядку протягом десяти днів з дня
прийняття рішення. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 28.02.2014р.

Суддя
С.В. Тоцький