ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р.
Справа № 921/985/13-г/10

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Скрипчук О.С.

суддів
Дубник О.П.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання
Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу
Тернопільської обласної спілки
споживчих товариств за № 7/232 від 06.12.2013
року

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 25.11.2013 року

у справі № 921/985/13-г/10

за позовом: Тернопільської обласної
спілки споживчих товариств, м.
Тернопіль

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності -
підприємця ОСОБА_1, м. Тернопіль

про зобов'язання вчинити дії, стягнення
пені та неустойки в сумі 76 062,01 грн.

за участю представників:

від позивача: Ясеницький Є.І. -
довіреність № 7/3 від 15.01.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська обласна спілка
споживчих товариств звернулась до
Господарського суду Тернопільської
області з позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності -
підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання
передати за актом передачі-прийняття
співвласникам майно, а саме: споруду
ринку промислових товарів, технічну
документацію на споруду ринку
промислових товарів, копії договорів
оренди торгових місць (завірені
орендарем та суборендарем) відповідно
до кількості фактично наявності таких
місць, актів взаєморозрахунків станом
на день передачі між ОСОБА_1 і третіми
особами. Також, позивач у позовні заяві
просив стягнути з відповідача кошти в
сумі 76 062,01 грн. як пеню та неустойку за
неповернення орендованого майна.

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 25.11.2013 року
у справі № 921/985/13-г/10 (суддя Півторак
М.Є.) в позові Тернопільської обласної
спілки споживчих товариств відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
Тернопільська обласна спілка
споживчих товариств подала апеляційну
скаргу № 7/232 від 06.12.2013 року, в якій
просить рішення Господарського суду
Тернопільської області від 25.11.2013 року
скасувати, прийняти нове рішення, яким
позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення було порушено норми
матеріального і процесуального права.
А саме скаржник стверджує, що після
закінчення строку дії договору оренди
відповідач зобов'язаний повернути
приміщення позивачу.

Відповідачем подано до суду відзив на
апеляційну скаргу б/н від 17.02.2014 року, в
якому стверджує, що рішення
Господарського суду Тернопільської
області є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.03.2002 року між Тернопільською обласною
спілкою споживчих товариств
(орендодавець) та ПП ОСОБА_1 (орендар)
було укладено договір оренди
приміщення. Згідно умов договору,
орендодавець передав, а орендар
прийняв у тимчасове користування
торгове приміщення - магазин "Вироби
кооператорів" площею 677,3 кв.м.
розташоване в АДРЕСА_1 на центральному
ринку м. Тернополя.

29.03.2002 року між сторони підписано Акт
приймання - передачі, згідно якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв в операційну оренду торгове
приміщення - магазин "Вироби
кооператорів" площею 677,3 кв. м., що
розташоване в АДРЕСА_1

В п. 2.1. договору сторони погодили, що
об'єкт, що орендується, береться в
оренду з метою здійснення
торговельно-посередницької
діяльності.

Пунктом 4.1. договору сторони визначили,
що термін оренди складає 10 років з
моменту приймання об'єкта, що
орендується, за актом здачі-приймання.

Якщо жодна з сторін в термін один рік до
закінчення даного договору не заявить
про свій намір його розірвати, даний
договір автоматично пролонгується на
попередній термін і на попередніх
умовах (п. 4.2. договору).

Згідно пункту 5.2. договору розмір
орендної плати за весь об'єкт, що
орендується, складає 1 350 грн. в місяць з
врахуванням ПДВ на протязі шести
місяців оренди, 8 130 грн. в місяць з
урахуванням ПДВ в подальшому; розмір
орендної плати сплачується в
безготівковому порядку або готівкою до
15 числа місяця, наступного за звітним
(п. 5.1. договору).

В пункті 4.2 договору зазначено, що якщо
жодна сторона в термін один рік до
закінчення даного договору не заявить
про свій намір його розірвати, даний
договір автоматично пролонгується на
попередній термін і на попередніх
умовах.

Відповідно до п. 4.4 договору зміна
власника орендодавця не впливає на
умови даного договору оренди і не є
підставою для його розірвання.

07.11.2002 року між сторонами підписано
додаток № 1 до договору оренди
приміщення від 05.03.2002р., яким виклали в
новій редакції п. 5.2 договору, а саме:
"Розмір орендної плати за період з
07.11.2002р. до часу вводу об'єкта в
експлуатацію орендарем встановити в
сумі 1350,00 грн. в місяць з врахуванням
ПДВ та 8130 грн. в місяць з врахуванням
ПДВ - в подальшому".

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 16.11.2010р. у
справі №15/176-3468, яке набрало законної
сили, СПД - ФО ОСОБА_1 визнано
співвласником на праві спільної
часткової власності орендованого
торгового приміщення споруди ринку
промислових товарів, розташованого в
АДРЕСА_1 з часткою у праві спільної
часткової власності в розмірі 85,3 %.

На підставі рішення Господарського
суду Тернопільської області від
16.11.2010р. у справі №15/176-3468 за СПД ФО
ОСОБА_1 зареєстровано право власності
на 853/1000 споруди ринку промислових
товарів за адресою: АДРЕСА_1,
реєстраційний номер 33180741, номер запису
1283,3559 в книзі 5,31, форма власності -
приватна спільна часткова, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією витягу про державну
реєстрацію прав № 30311165 від 16.06.2011,
виданого ТзОВ "МБТІ" (м. Тернопіль).

22.06.2011р. відповідач надіслав позивачу
письмову пропозицію про внесення змін
до договору оренди, у зв'язку з набуттям
16.06.2011р. права приватної спільної
часткової власності на об'єкт, що
орендується.

В листі-відповіді за № 7/90 від 12.07.2011р.
позивач повідомив відповідача про
передчасність вимоги щодо внесення
змін до договору оренди. Одночасно,
зазначив, що Тернопільська
облспоживспілка звернулась до ТзОВ
"МБТІ" з заявою про зміну назви і часток
орендованого приміщення та після
отримання відповідних документів
розгляне пропозицію позивача про
внесення змін до договору оренди
приміщення від 05.03.2002р., про що
повідомить додатково.

В матеріалах справи відсутні і суду не
надані докази про внесення сторонами
відповідних змін до договору оренди
приміщення від 05.03.2002р. до закінчення
терміну його дії, які б відображали
факт реєстрації за відповідачем права
власності на 853/1000 споруди ринку
промислових товарів за адресою:
АДРЕСА_1.

При винесенні постанови колегія суддів
виходила з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що суд першої інстанції
відмов у позові в даній справі та
зазначив у мотивувальній частині
рішення про те, що посилання позивача
на дію орендних правовідносин з
відповідачем є безпідставним, оскільки
ФОП ПП ОСОБА_1 змінив свій правовий
статус з орендаря приміщення на
співвласника і відповідно правові
наслідки для співвласника після
припинення договірних відносин
(оренди) наступають інші.

Так, у відповідності до п. 6 статті 283 ГК
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
ЦК України з врахуванням особливостей,
передбачених ГКУкраїни.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 526,526
ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Цими ж статтями передбачено також, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом не допускається.

Статтею ст. 759 ЦК України встановлено,
що за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України
договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Частиною 2 статті 291 ГК України
визначено, що договір оренди
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Господарського суду
Тернопільської області від 16.11.2010р. у
справі №15/176-3468 відповідач набув у
приватну спільну часткову власність
853/1000 частки об'єкта, що орендував -
споруди ринку промислових товарів за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим
звертався до позивача з листом про
внесення змін до договору оренди, на
який отримав відповідь Тернопільської
облспоживспілки про погодження
пропозиції щодо внесення змін до
договору оренди приміщення від 05.03.2002р.,
після отримання правовстановлюючих
документів у ТзОВ "МБТІ".

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В статті 188 ГК України зазначено, що
зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

З огляду на матеріали справи, суд
апеляційної інстанції констатує, що в
установленому законом порядку не було
внесено змін в договір оренди
приміщення від 05.03.2002р.

Крім цього, рішенням Господарського
суду Тернопільської області від
16.11.2010р. у справі №15/176-3468, яке набрало
законної сили, зокрема відмовлено СПД -
ФО ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог
про зміну договору оренди від 05.03.2002р. в
частині орендної плати пропорційно до
визнаної частки СПД - ФО ОСОБА_1 у праві
спільної часткової власності з підстав
їх передчасності та відсутності як
доказів звернення СПД - ФО ОСОБА_1 до
Тернопільської облспоживспілки з
пропозицією про внесення змін в
договір оренди, так і доказів відмови
відповідача щодо внесення таких змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Статтею 358 ЦК України встановлено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

З моменту реєстрації за відповідачем
права власності на 853/1000 споруди ринку
промислових товарів і до моменту
закінчення строку дії договору оренди
приміщення від 05.03.2002р. зміни до даного
договору не вносились, даний договір не
визнавався недійсним у встановленому
законом порядку та залишався чинним.

Умовами договору оренди від 05.03.2002 року
передбачено, що термін дії договору
складає 10 років з моменту приймання
об'єкта, що орендується, за актом
приймання-передачі. Якщо жодна з сторін
в термін один рік до закінчення даного
договору не заявить про свій намір його
розірвати, даний договір автоматично
пролонгується на попередній термін і
на попередніх умовах (п. 4.2. договору).

З матеріалів справи вбачається, що
28.01.2011 року та 09.03.2011 року позивачем було
надіслано на адресу відповідача листи
№ 1-10-1 від 28.01.2011року, № 7/26 від 09.03.2011
року, в яких зазначив, що Тернопільська
обласна спілка не має наміру
продовжувати договір оренди
приміщення на наступний термін.
Виходячи з наведеного позивач просив
відповідача звільнити займане
приміщення та передати його на умовах
визначених договором від 05.03.2002 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів пришла до висновку, що договір
оренди від 05.03.2002 року припинив свою дію
29.03.2012 року.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у
разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено у договорі.

Отже, в силу приписів статті 785 ЦК
України приватний підприємець ОСОБА_1
(як орендар), після припинення договору
оренди приміщення від 05.03.2002 року
зобов'язаний повернути орендодавцю
(Тернопільській обласній спілці
споживчих товариств) об'єкт оренди.

Зазначене кореспондується з нормами
ст. 358 ЦК України, де зазначено, що
співвласник має право на надання йому у
володіння та користування тієї частини
спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Враховуючи те, що рішенням
Господарського суду Тернопільської
області від 16.11.2010 року у справі №15/176-3468
за СПД ФО ОСОБА_1 визнано право
власності на 853/1000 споруди ринку
промислових товарів за адресою:
АДРЕСА_1, тому позовні вимоги в частині
зобов'язання СПД ОСОБА_1 передати
Тернопільській обласні спілці
споживчих товариств за актом
передачі-приймання 14,7 % частини
приміщення споруди ринку промислових
товарів за адресою: АДРЕСА_1, підлягають
задоволенню.

В частині позовних вимог щодо
зобов'язання СПД ОСОБА_1І . передати
ОСОБА_1 частину приміщення споруди
ринку промислових товарів (85,3%) за
адресою: АДРЕСА_1, слід відмовити,
оскільки судом встановлено, що станом
на даний час ОСОБА_1 є власником
зазначеної частини приміщення і
користується цим приміщенням.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача передати позивачу за актом
прийняття-передачі технічну
документацію на споруду ринку
промислових товарів, копії договорів
оренди торгових місць (завірені
орендарем та суборендарем) відповідно
до кількості фактично наявних таких
місць, акти взаєморозрахунків станом
на день передачі між ОСОБА_1 і третіми
особами, то останні не підлягають до
задоволення. Адже, у відповідача,
згідно умов договору оренди, не існує
зобов'язання щодо передачі позивачу
зазначених вище документів.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача 43 867,60
грн. неустойки за неповернення
орендованого майна. Колегія суддів
зазначає наступне.

Судом встановлено, що після закінчення
строку дії договору оренди відповідач
не повернув позивачеві орендоване
майно.

Правові наслідки невиконання обов'язку
орендаря щодо повернення орендованого
майна орендодавцю в разі припинення
дії договору визначені ч. 2 ст. 785 ЦК
України, відповідно до якої, якщо
наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Враховуючи те, що станом на момент
розгляд справи відповідач
користується 14,7 % приміщенням, яке
після закінчення строку дії договору
від 05.03.2002 року повинно бути передане
позивачу, позовні вимоги про стягнення
неустойки за користування цим майном в
сумі 43 867,60 грн. (за період з 01.04.2012 року
по 01.09.2013 року) є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача пені в сумі 32 194,41 грн. у
зв'язку не неповернення майна, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.9.1 договору, у випадку
прострочення по здачі орендодавцеві
об'єкта , що орендується, після
закінчення договору оренди, орендар
сплачує пеню в розмірі 0,1 % початкової
вартості даного об'єкта за кожен пень
прострочення.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Виходячи з системного аналізу змісту
положень ст.549 ЦК України, пеня як
різновид неустойки характеризується
такими ознаками: 1) застосування
виключно у грошових зобов'язаннях; 2)
можливість встановлення тільки за
такий вид порушення зобов'язання, як
прострочення виконання (порушення
умови про строки); 3) обчислення у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного зобов'язання; 4) триваючий
характер - нарахування пені за кожний
день прострочення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
спеціальною нормою ст. 785 ЦК України
передбачено, що наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Враховуючи те, що спеціальною нормою
передбачено відповідальність наймача
за не повернення майна, після
закінчення дії договору оренди, у
вигляді сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення, позовні вимоги
про стягнення з відповідача пені за
неповернення майна не підлягають
задоволенню.

Таким чином колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення Господарського
суду Тернопільської області від 25.11.2013
року підлягає скасуванню в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо зобов'язання відповідача передати
Тернопільській обласні спілці
споживчих товариств за актом
передачі-приймання 14,7 % приміщення
споруди ринку промислових товарів за
адресою: АДРЕСА_1 та стягнення 43 867,60
грн. неустойки за неповернення
орендованого майна. Прийняти в цій
частині нове рішення, позов задоволити.
В решті рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського
процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський
суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу задоволити
частково.

2. Рішення Господарського суду
Тернопільської області від 25.11.2013 року
скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача передати
Тернопільській обласні спілці
споживчих товариств за актом
передачі-приймання 14,7 % приміщення
споруди ринку промислових товарів за
адресою: АДРЕСА_1 та стягнення 43 867,60
грн. неустойки за неповернення
орендованого майна. Прийняти в цій
частині нове рішення, позов задоволити:

-зобов'язати Суб'єкта підприємницької
діяльності - підприємця ОСОБА_1
передати Тернопільській обласні
спілці споживчих товариств за актом
передачі-приймання 14,7 % приміщення
споруди ринку промислових товарів за
адресою: АДРЕСА_1.

-стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь
Тернопільської обласної спілки
споживчих товариств (м. Тернопіль,
майдан Волі,4, код 017674413) 43 867,60 грн.
неустойки за неповернення
орендованого майна.

В решті рішення залишити без змін.

3.Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь
Тернопільської обласної спілки
споживчих товариств (м. Тернопіль,
майдан Волі, 4, код 017674413) 1565,77 грн.
судового збору за розгляд справи у суді
першої інстанції та 782,88 судового збору
за перегляд рішення в апеляційному
порядку.

4.Доручити Господарському суду
Тернопільської області видати накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

6. Справу направити в Господарський суд
Тернопільської області.

Головуючий - суддя
Скрипчук О.С.

суддя
Дубник О.П.

суддя
Матущак О.І.