ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 березня 2014 р. Справа №
903/91/14

Господарський суд Волинської області у
складі судді Кравчука Віктора
Оксентійовича, розглянувши позов ПП
«Виробничо-комерційна фірма
«Домінанта»», м.Луцьк

до Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Волинській
області, м.Луцьк

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору, на
стороні відповідача: 1) Волинської
обласної державної адміністрації,
м.Луцьк

2) Управління культури Волинської
обласної державної адміністрації,
м.Луцьк

про визнання недійсним додаткового
договору оренди державного нерухомого
майна № 14 ДУ від 14.05.2009 р. до
охоронно-орендного договору на
використання пам'ятника архітектури
від 05.01.1998 р.

За участю представників:

від позивача - Фещенко С.Д. (заступник
директора, довіреність від 18.02.2014 р.
вих.№ 12/02 у матеріалах справи, а.с.204),

ОСОБА_2 (адвокат,
довіреність від 18.02.2014 р. вих.№ 11/02 у
матеріалах справи, а.с.205);

від відповідача - Божкова О.М. (головний
спеціаліст-юрисконсульт відділу
правового забезпечення, довіреність
від 21.01.2011 р. № 8 у матеріалах справи,
а.с.206);

від третьої особи-1 - Запорожець О.С.
(головний спеціаліст юридичного
відділу, довіреність від 12.03.2014 р. №
1152/58/2-14 у матеріалах справи),

від третьої особи-2 - Боярський О.В.
(провідний спеціаліст-юрисконсульт,
довіреність від 12.03.2014 р. № 244/13/2-14 у
матеріалах справи)

Представникам сторін і третіх осіб
роз'яснено їх права й обов'язки,
передбачені ст.ст.22, 27 ГПК України. Заяв
про відвід судді не поступало.

За письмовим клопотанням позивача (від
17.02.2014 р. вх.№ 01-29/1588/14) в судовому
засіданні забезпечується повне
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу (а.с.32).

Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалах Господарського
суду Волинської області від 19.02.2014 р.
(а.с.210), від 05.03.2014 р., 12.03.2014 р.

У судовому засіданні 12.03.2014 р. оголошено
перерву до 09 год. 30 хв. 13.03.2014 р., про що
представники сторін і третіх осіб були
ознайомлені під розписку.

06.02.2014 р. до Господарського суду
Волинської області звернулося ПП
«Виробничо-комерційна фірма
«Домінанта»» з позовом до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Волинській
області про визнання недійсним
додаткового договору оренди
державного нерухомого майна № 14 ДУ від
14.05.2009 р. до охоронно-орендного договору
на використання пам'ятника архітектури
від 05.01.1998 р. (далі - додатковий договір).

Підставами для визнання недійсним
додаткового договору позивач вважає
відсутність дозволу на його укладення
з огляду на об'єкт оренди з особливим
статусом - пам'ятки архітектури
національного значення; на його думку,
лист-згода Волинської обласної
державної адміністрації від 07.05.2009 р. №
2338/56/2-09 не є належним доказом у справі.

Як відповідач, так і треті особи на його
стороні просять відмовити в повному
задоволенні позову з підстав,
викладених у відзиві на позову заяву,
додаткових поясненнях (а.с.97-102) та
поясненнях і додаткових поясненнях
(а.с.118-122) відповідно.

Господарським судом встановлено, що
05.01.1998 р. між Відділом охорони і
реставрації пам'яток містобудування та
архітектури Управління містобудування
та архітектури Волинської обласної
державної адміністрації та ПП
«Виробничо-комерційна фірма
«Домінанта»» був укладений
охоронно-орендний договір на
використання пам'ятника архітектури -
келії монастиря Бернардинів (ох.№ 76/2),
розташованої по пр.Волі, 2 у м.Луцьку
(далі - договір), для використання її під
магазин «Валентина» строком дії згідно
з його пунктом 3 по 01.01.2013 р. (а.с.14-15).

Під час дії договору 14.05.2009 р. укладено
терміном дії до 30.04.2012 р. включно
додатковий договір оренди державного
нерухомого майна № 14 ДУ до договору
(далі - додатковий договір) (а.с.16-19), яким
за домовленістю обох сторін змінено
певні положення договору, зокрема,
орендодавця, яким визначено
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Волинській
області, що заперечує позивач під час
розгляду справи.

Пунктом 7.1 додаткового договору
передбачено, що орендодавець
зобов'язується передати орендарю
згідно з листом Волинської обласної
державної адміністрації від 07.05.2009 р. №
2338/56/2-09 в оренду майно згідно з
додатковим договором по акту
приймання-передавання майна, який
підписується одночасно з додатковим
договором.

На виконання п.2.4 додаткового договору
14.05.2009 р, між сторонами підписано акт
приймання-передавання державного
нерухомого майна, що відповідно до його
пункту 11 є додатком до додаткового
договору, його невід'ємною частиною
(а.с.20).

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, оцінивши наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представників сторін і третіх осіб,
Господарський суд Волинської області
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити повністю.

При цьому суд виходив з наступного.

За загальним правилом угода, визнана
недійсною, вважається такою з моменту
її укладення (ч.1 ст.236 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації"
від 09.04.1999 р. № 586-XIV в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон № 586-XIV), в
управлінні відповідних місцевих
державних адміністрацій перебувають
об'єкти державної власності, передані
їм в установленому законом порядку.

Згідно з п.1 ст.19 Закону № 586-XIV місцева
державна адміністрація, зокрема,
здійснює на відповідній території
управління об'єктами, що перебувають у
державній власності та передані до
сфери її управління.

Особливості управління об'єктами,
зокрема, державної власності у сфері
охорони культурної спадщини
визначаються Законом України "Про
охорону культурної спадщини" від 08.06.2000
р. № 1805-III (далі - Закон № 1805-Ш).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 1805-III
пам'ятка, крім пам'ятки археології, може
перебувати у державній, комунальній
або приватній власності.

Приміщення келій колишнього монастиря
Бернардинів (літера А-3) заг. пл.2 783, 5
кв.м, які розташовані на пр.Волі, 2 у
м.Луцьку, є державною власністю, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи свідоцтвом від 12.02.2009 р. серії АВ
№ 886873 про право власності, виданим на
підставі рішення Виконкому Луцької
міськради від 05.02.2009 р. № 74-16 (а.с.29).

12.03.2009 р. дане нерухоме майно
зареєстроване за державою в особі
Волинської обласної державної
адміністрації Комунальним
підприємством «Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації», що
підтверджується витягом № 22136470 про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.29, зворот).

Відповідно до п.1.1 додаткового договору
балансоутримувачем об'єкта оренди є
Волинська єпархія Української
православної церкви Київського
патріархату.

Згідно з відомостями свідоцтва від
12.02.2009 р. серії АВ № 886873 про право
власності органом управління
приміщень келій колишнього монастиря
Бернардинів як об'єкта державної
власності визначено місцевий орган
державної виконавчої влади - Волинську
облдержадміністрацію.

Згідно з п.п.1-3, 6 Порядку визначення
категорій пам'яток для занесення
об'єктів культурної спадщини до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р.
№ 1760 з наступними змінами та
доповненнями, об'єкти культурної
спадщини заносяться до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України
(далі - Реєстр) за рішенням Кабінету
Міністрів України - щодо об'єктів
національного значення або за рішенням
відповідного центрального органу
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини - щодо об'єктів
місцевого значення.

На кожний об'єкт культурної спадщини,
що пропонується відповідним органом
охорони культурної спадщини для
занесення до Реєстру, складається
облікова документація, яка підлягає
постійному зберіганню в цьому органі.

Занесення об'єкта культурної спадщини
до Реєстру без облікової документації
не допускається.

Облікова документація на об'єкт
культурної спадщини включає, зокрема,
його паспорт.

Паспорт об'єкта культурної спадщини
повинен містити: історичні дані про
об'єкт, відомості про його сучасний
стан, функціональне використання, роль
у навколишньому середовищі, територію,
а також про ландшафт, твори мистецтва,
результати попередньої оцінки
антропологічної, археологічної,
естетичної, етнографічної, історичної,
мистецької, наукової чи художньої
цінності, про основні археологічні,
іконографічні, архівні та
бібліографічні матеріали, наявність
науково-проектної документації, місце
її зберігання та зони охорони. У
паспорті зазначаються тип і вид об'єкта
культурної спадщини, пропонована чи
затверджена категорія пам'ятки,
охоронний номер з посиланням на
рішення, відповідно до якого пам'ятку
взято на державний облік. До паспорта
додаються матеріали фотофіксації,
генеральний план з позначенням зон
охорони, поповерхові плани, розрізи,
креслення фасадів (у разі потреби).

Ухвалами Господарського суду
Волинської області від 07.02.2014 р. (а.с.1),
19.02.2014 р. (а.с.210), 05.03.2014 р. зобов'язано ПП
«Виробничо-комерційна фірма
«Домінанта»» як особу, яка звернулася з
позовом до господарського суду, подати
паспорт пам'ятки архітектури
національного значення.

Позивач вимог ухвал суду не виконав,
причини такого невиконання не
повідомив.

Згідно з ст.287 ГК України, який набрав
чинності 01.01.2004 р., єдиним орендодавцем
нерухомого майна, яке перебуває у
державній власності, є Фонд державного
майна та його регіональні відділення.

Як зазначалося вище, підписанню між
сторонами 14.05.2009 р. додаткового
договору передував лист Волинської
обласної державної адміністрації від
07.05.2009 р. № 2338/56/2-09 (а.с.28) як органу
уповноваженого управляти державним
майном щодо надання згоди на передачу в
оренду частини приміщень будівлі келій
колишнього монастиря Бернардинів по
пр.Волі, 2 у м.Луцьку.

В даному випадку додатковий договір
був підписаний належним орендодавцем
державного майна, в якого був
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Договір скріплений
печатками сторін, а майно, що було
предметом даного договору, передано
орендарю по акту прийому-передачі між
орендодавцем та орендарем,
сплачувалися орендні платежі, що
підтверджується долученими на
виконання вимог ухвали Господарського
суду Волинської області від 07.02.2014 р.
платіжними дорученнями (а.с.52-96), тобто
відбулося його виконання.

Враховуючи норми закону та фактичні
обставини справи, будь-які правові
підстави для визнання додаткового
договору відсутні за умови дотримання
загальних вимог укладення договорів,
передбачених статтею 203 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України при
відмові в позові судовий збір
залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд Волинської області

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повний текст рішення складено

18.03.14

Суддя
В. О. Кравчук